Справа № 455/2456/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Клімченко М.І. 
Провадження № 33/811/203/24                 Доповідач: Урдюк Т.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 січня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір в користь Державної судової адміністрації України в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з постановою судді, 09.11.2023 об 11 год. 35 хв. в смт. Нижанковичі по вул. Костюшка, 2 Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі, у встановленому законодавством порядку, відмовився. Таким чином,  ОСОБА_1  порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Посвідчення водія вилучено.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 січня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального права, яке потягло за собою необґрунтоване рішення. Зокрема, вказує, що при складенні протоколу працівники поліції допустили грубі порушення, оскільки ст. 130 КУпАП не передбачена відповідальність за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння; в протоколі як час скоєння правопорушення вказано 11:35 год., водночас у долученій до матеріалів справи постанові серії ЕАТ №81063792, як час скоєння правопорушення зазначено 11:40:51, що суперечить хронології подій, оскільки спочатку було допущене порушення у вигляді не ввімкнення покажчика повороту. 
Крім цього, повідомляючи його про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник поліції не зазначає жодних ознак алкогольного сп`яніння, що стали підставою для проходження огляду, не ознайомлює його з правами та обов`язками. Із відеозапису вбачається, що він чітко і виразно відповідає на питання працівників поліції, його поведінка адекватна і відповідає обстановці. При цьому така ознака алкогольного сп`яніння як «почервоніння шкірного покриву обличчя» не передбачена п. 3 Інструкції 1452/735. 
Апелянт зазначає, що у протоколі неправильно вказано місце вчинення правопорушення – смт. Нижанковичі, вул. Костюшка, 2 замість правильного: смт. Нижанковичі, вул. Костюшка, 2а. Відтак протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Також вказує, що відеозапис розпочинається лише об 11:42:52 год., тобто на ньому не зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом та перебував за кермом автомобіля на момент його зупинки, що працівники поліції після зупинки назвали свої прізвища, посади та пред`явили службове посвідчення, а також виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, що стали підставою огляду. 
При цьому працівник поліції, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, не пропонував йому пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі КНП МР «Старосамбірська ЦРЛ». 
Крім того, у справі відсутні будь-які дані на підтвердження дозволу до застосування, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого стану газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820». Наявні у матеріалах справи акт огляду та направлення на огляд не відповідають вимогам Інструкції №1452/735. У постанові суду не зазначена інформація щодо марки та типу застосованого поліцейським портативного відеореєстратора, його інвентарного/номенклатурного номера, сертифікатів відповідності та свідоцтва про повірку, об лікування карт пам`яті, що позбавляє можливості його ідентифікації та встановлення правомірності його застосування в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Вказує також на небезсторонність суду, порушення вимог ст. 266 КУпАП та вважає, що під час складення щодо нього протоколу були допущені порушення вимог закону, які ставлять під сумнів законність підстав складення щодо нього протоколу. 
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився. При поданні апеляційної скарги просив розгляд такої проводити у його відсутності.
З огляду на викладене, вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Поряд з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, ОСОБА_1 вміняється не керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР. 
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу серії ААД №548795 від 9 листопада 2023 року (а.с. 2) та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкірного покриву обличчя.
При цьому безпідставними є апеляційні доводи про відсутність такої ознаки алкогольного сп`яніння як «почервоніння шкірного покриву обличчя», оскільки згідно з вимогами Інструкції №1452/735 однією з ознак сп`яніння є різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, відтак почервоніння шкірного покриву обличчя є видовим різновидом цієї ознаки.
З огляду на наведені ознаки, у працівника поліції виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стало висловлення поліцейським до ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.
Втім, пройти такий огляд як на місці зупинки, так і в медичному закладі, ОСОБА_1 пройти відмовився, що стверджується наявними матеріалами справи, в тому числі рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Р.Савруна від 9 листопада 2023 року, згідно з яким у ході патрулювання в складі екіпажу патрульної поліції разом з поліцейським Яремко В.І., близько 11:35 год. у смт. Нижанковичі, вул. Костюшка, 2, було виявлено автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , водій якого, виїжджаючи на головну дорогу не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Після зупинки вказаного транспортного засобу за кермом автомобіля було виявлено особу з ознаками алкогольного сп`яніння (про що свідчили запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів). Як встановлено в подальшому, за кермом такого був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 . Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою алкотестера «Драгер», на що водій відмовився. Тоді йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП МР «Старосамбірська районна лікарня», від чого останній також відмовився. З огляду на це, на водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Зі складеним щодо нього протоколом серії ААД №548795 від 9 листопада 2023 року ОСОБА_1 ознайомився, підписав такий у відповідних графах, у тому числі й у графі про ознайомлення його з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у графі «пояснення по суті порушення» зазначив про те, що не пив. Жодних заперечень чи зауважень стосовно складеного щодо нього протоколу не висловив. 
Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що працівники поліції не ознайомлювали його з правами та обов`язками. 
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині. 
Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Покликання апелянта на те, що зазначені в акті ознаки не відповідають зображеним на відеозаписі фактичним обставинам, оскільки він чітко відповідає на запитання, а його поведінка відповідає обстановці, не заслуговують на увагу, оскільки встановлення ознак алкогольного сп`яніння належить виключно до компетенції працівників поліції. Крім цього, освідувана особа, будучи учасником, а не стороннім очевидцем події, не бачить себе зі сторони і не може належно та об`єктивно оцінити свій стан.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№548795 від 9 листопада 2023 року складений з дотриманням цих вимог закону, у ньому зазначено, у тому числі, місце вчинення правопорушення – АДРЕСА_2 . При цьому покликання апелянта на те, що правопорушення було вчинене у АДРЕСА_2 , не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки під місцем вчинення правопорушення слід розуміти місце у просторі, де було розпочато, закінчено правопорушення, або де настав суспільно шкідливий наслідок. У цьому випадку будинки з нумерацією «2» та «2а» на вул. Костюшка у смт. Нижанковичі знаходяться поряд; місцем вчинення такого працівниками поліції визначено будинок під номером 2, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Не спростовує факту порушенням водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР і той факт, що часом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказано 11:35 год., тоді як у постанові серії ЕАТ №8106792 від 9 листопада 2023 року зазначено, що порушення ОСОБА_1 п. 9.2а ПДР – порушення попереджувальних сигналів при початку руху - мало місце об 11:40 год. 
Не ґрунтується на матеріалах справи покликання апелянта на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, оскільки згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №8106792 від 9 листопада 2023 року (а.с. 16), ОСОБА_1 9 листопада 2023 року об 11:40:51 год. у смт. Нижанковичі, вул. Костюшка, 2а, керуючи транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, чим порушив п. 9.2а - порушення попереджувальних сигналів при початку руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував вказану постанову у встановленому законом порядку апеляційному суду не представлено. Наведеним спростовуються доводи апелянта про недоведеність, що він здійснював керування зазначеним автомобілем у час та за обставин, наведених в протоколі. 
Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції №1452/735 встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять жодних даних про те, що він висловлював працівнику поліції вимогу щодо надання йому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку алкотестера, у поліцейських не виникло обов`язку пред`являти такі ОСОБА_1 , відтак ці доводи апеляційної скарги є безпідставними. 
Покликання апелянта на те, що представлений працівниками поліції відеозапис є неналежним доказом не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Безпідставними є і доводи про те, що зазначений відеозапис не може братися до уваги також через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє покликання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено цей відеозапис, оскільки вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395. Проте вказаними нормами не передбачено внесення до протоколів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі і за ст. 130 КУпАП України, інформації щодо технічного засобу, яким здійснювалася відеофіксація.
У свою чергу, зазначення відповідної інформації у постанові судді нормами чинного законодавства не передбачене. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
Безпідставними є і покликання апелянта на невідповідність акту огляду та направлення на огляд вимогам Інструкції №1452/735, оскільки зазначені процесуальні документи містять всі необхідні дані, як того вимагає вказана Інструкція.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і твердження про небезсторонність судді місцевого суду, оскільки жодних даних, які б підтверджували вказаний факт, суду апеляційної інстанції не представлено. Не здобуто таких і апеляційним судом. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк