ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/639/24 Справа № 202/19437/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 лютого 2024 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Прокопцева Сергія Вікторовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в протоколі, ОСОБА_1 , 23 вересня 2023 року о 11 годині 00 хвилин на автодорозі 05-14 сполученням Допропілля-Лиман Донецької області водій керував автотранспортом АЗЛК-21412 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя), від продуття Драгер 6810 та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, водія було усунено від керування в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Прокопцев С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставини, визначені Законом, які б давали поліцейським право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп”яніння відсутні. Матеріали справи не містять передбаченої Законом підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Вказує, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом.
Також зазначає, що відеозапис не є належним та допустимим доказом.
Також вказує, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп”яніння на місці, проте він не заперечував проти проходження огляду в закладі охорони здоров“я.

Захисник Прокопцев С.В. (в режимі відеоконференції) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Так, відповідно до відеозаписі зафіксовано як працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або у медичному закладі, при цьому останній відмовляється від огляду в присутності двох свідків. Крім того, відповідно до відеозапису, ОСОБА_2 не заперечує факту керування ним транспортним засобом.
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 сам зазначає, що він керував транспортним засобом, від проходження медичного огляду відмовився.
У зв`язку вищенаведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що зафіксовані на відеозаписі обставини справи повністю узгоджується з викладеними обставинами в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та сумнівів щодо правильності встановленого судом першої інстанції обставин не викликають.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як водій транспортного засобу, чим порушила вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Доводи захисника, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 , як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Наявні в матеріалах справи докази дають можливість встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому визнають належними та допустимими.
Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Прокопцева Сергія Вікторовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , — залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун