ПОСТАНОВА                                                                                                 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 522/3835/22
провадження № 61-15129св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                                Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси                                в інтересах держави в особі Одеської міської ради, 
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, рішення державного реєстратора, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва
 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюка Юрія Дмитровича на постанову Одеського апеляційного суду                        від 19 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Кострицького В. В., Лозко Ю. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2022 року заступник керівника Приморської окружної прокуратури                      м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду                           з позовом, у якому просив скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 19 червня 2019 року № ОД 141191701660 «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , видану Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління ДАБК);
визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 липня 2019 року, індексний номер 47577315, про зміну загальної площі на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;
припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,7 кв. м з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 593398751101;
зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 та привести його у відповідності до технічного паспорту від 30 серпня 1996 року.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2018 року № 4416 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,7 кв. м.
 
20 листопада 2018 року Управління ДАБК зареєструвало повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1),                                       № ОД 061183240807 «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з улаштуванням вхідної групи».
 
У подальшому ОСОБА_1 подала до Управління ДАБК декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 19 червня 2019 року № ОД 141191701660 щодо реконструкції вказаної квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, згідно з якою загальна площа квартири АДРЕСА_3 становить                                          84,7 кв. м.
 
02 липня 2019 року державний реєстратор вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни, згідно з якими загальна площа квартири                                       АДРЕСА_3 змінена з 51,7 кв. м на 84,7 кв. м. Зміни внесені на підставі технічного паспорта                         від 24 червня 2019 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації                           від 19 червня 2019 року № ОД 141191701660.
 
У 2019 році Управління ДАБК провело комісійний огляд, під час якого встановлено, що замовник будівництва навів недостовірну інформацію в повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та зміни геометричних розмірів фундаментів у плані шляхом прибудови приміщень до квартири АДРЕСА_1 .
 
У зв`язку з цим, на підставі наказу Управління ДАБК від 29 березня 2019 року                           № 01-13/149ДАБК скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) № ОД 061183240807 «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з улаштуванням вхідної групи».
 
Під час реконструкції квартири збільшення її площі відбулось за рахунок земельної ділянки на АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим з комунальної власності вибула земельна ділянка орієнтованою площею понад 30 кв. м. Разом з цим рішення про передання ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , територіальна громада не приймала. 
 
У зв`язку з цим прокурор просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 12 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовив.
 
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вимоги позивача про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, про скасування рішення державного реєстратора та про припинення права власності не є ефективним способом захисту за умови застосування позивачем такого способу захисту, як вимоги про знесення самочинного будівництва; позивач не довів факт самовільного зайняття відповідачем конкретно визначеної земельної ділянки за наслідком перевірки уповноваженим органом державного контролю. Акт та додана до нього план-схема, на підставі якого встановлено факт зайняття земельної ділянки, суд визнав неналежним доказом; позивач не довів факт заперечень міської ради щодо визнання права власності на самочинну добудову або встановлення порушення цих прав іншими особами, а також ознайомлення відповідачки з вимогою про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки; позовні вимоги заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки та знесення самочинного будівництва є передчасними, оскільки немає припису про усунення порушень норм законодавства у сфері використання та охорони земель, і не доведений факт обізнаності відповідачки про факт встановлення правопорушення та її відмови в усунені цих порушень.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Одеський апеляційний суд постановою від 19 вересня 2023 року апеляційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Одеської міської ради задовольнив. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня             2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Скасував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 19 червня 2019 року                          № ОД 141191701660 «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , видану Управлінням ДАБК. Визнав незаконним та скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                          від 02 липня 2019 року індексний номер 47577315 про зміну загальної площі на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Припинив право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,7 кв. м з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 593398751101. Зобов`язав ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_4 , та привести його у відповідності до технічного паспорту від 30 серпня 1996 року. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Постанову апеляційний суд мотивував тим, що оспорювана декларація не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки реконструкція приміщення відбулася зі змінами геометричних розмірів фундаментів у плані та за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Одеси, яка не виділялась для цієї мети. Загальна площа вказаного приміщення після проведення реконструкції не відповідає попередній площі квартири, яка набута ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2018 року № 4416. 
 
Загальна площа квартири за вказаною адресою до проведення реконструкції становила 51,7 кв. м. Таким чином, прибудова до квартири площею 33 кв. м не могла утворитись внаслідок реконструкції без зміни геометричних розмірів у плані приміщення, оскільки фактично відбулось незаконне будівництво прибудови із зайняттям земельної ділянки територіальної громади м. Одеси. До декларації замовник уніс недостовірні відомості, у зв`язку з чим декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 19 червня 2019 року № ОД141191701660, підлягає обов`язковому скасуванню в судовому порядку, а тому не може слугувати підставою прийняття рішення про реєстрацію змін щодо об`єкта нерухомого майна.
 
Враховуючи наведе, суд дійшов висновку, що підлягає і скасуванню рішення державного реєстратора від 02 липня 2019 року адже воно порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, оскільки прийняте з порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 33 кв. м.
 
Оскільки спірна споруда є самочинно збудованою, розташована на землях територіальної громади м. Одеси іє перешкодою для реалізації територіальною громадою своїх повноважень як власника відповідної земельної ділянки, а тому цей об`єкт (прибудова) загальною площею 33 кв. м підлягає знесенню.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костинюк Ю. Д. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційний судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Підставою касаційного оскарження вказував те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду                                        від 20 листопада 2019 року у справі № 685/1537/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 127/23136/17, від 17 травня 2021 року у справі № 296/1033/18, від 18 червня 2020 року у справі № 5023/8376/11, від 19 червня 2018 року у справі № 910/4055/18,                        від 01 червня 2022 року у справі № 260/1815/21, від 28 квітня 2021 року у справі                    № 922/3219/20, від 14 травня 2020 року у справі № 908/394/19, від 14 березня                      2018 року у справі № 814/1914/16, від 26 червня 2018 року у справі № 826/20445/16, від 18 жовтня 2018 року у справі № 695/3442/37, від 23 жовтня 2018 року у справі    № 826/9275/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 522/6212/17, від 22 січня                           2019 року у справі № 826/17907/17, від 20 січня 2021 року у справі № 443/302/17,  від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 24 березня 2021 року у справі                      № 200/2192/18, від 02 жовтня 2018 у справі № 465/1461/16-а, від 01 жовтня                          2019 року у справі № 826/9967/18, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, від 09 червня 2021 року у справі                     № 826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі № 420/3572/19, від 23 червня                    2020 року у справі № 922/2589/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19, від 06 серпня 2019 року у справі № 916/2470/18, від 14 квітня                      2021 року у справі № 520/17947/18, від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18, від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що  законодавство України передбачає можливість знесення самочинного будівництва лише у випадку, якщо проведення перебудови з метою усунення самочинного будівництва є неможливим або особа ухилилась від такої перебудови. Водночас ОСОБА_1 не отримувала будь-яких приписів щодо здійснення перебудови об`єкта. При цьому позивач також не довів, що перебудова об`єкта є технічно неможливою. Також вказував на те, що позовні вимоги про звільнення земельної ділянки та знесення самочинного будівництва є передчасними, оскільки немає припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, так і не доведений факт обізнаності правопорушника про складання акта обстеження земельної ділянки. Суд не врахував, що позовна вимога про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації не відповідає нормам закону. Також суд не перевірив підстав представництва прокурором інтересів держави.
 
У грудні 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. Зазначив, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про порушення прав Одеської міської ради як власника земельної ділянки, на якій відповідачка здійснила самочинне будівництво без дозвільних та правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
03 січня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що  ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 30,0 кв. м, загальною площею 51,7 кв. м, що підтверджується договором дарування від 11 березня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Бєльтюковою Є. М., зареєстрованим в реєстрі за № 678.
 
11 вересня 2018 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Іллічовою Н. А., зареєстрований за № 4416, за умовами якого ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 30,0 кв. м, загальною площею 51,7 кв. м.
 
Згідно з Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), щодо об`єкта: реконструкція квартири АДРЕСА_3 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з улаштування вхідної групи: АДРЕСА_2 ; 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови, інформація про замовника: ОСОБА_1 , місцезнаходження об`єкта: АДРЕСА_4 , інформація про найменування органу державного архітектурно-будівельного контролю: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, дата подання або реєстрації документа - 10 червня 2019 року, номер документа ОД 061191610656, дата початку будівництва - 10 червня                          2019 року, дата закінчення будівництва - 14 червня 2019 року, строк введення об`єкта - другий квартал 2019 року, інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, - реконструкція та ін. без зміни розмірів - не зазначається, загальна площа об`єкта - 84,70 кв м, кількість квартир та їх площа - 1 трикімнатна загальною площею 84,7 кв. м, житловою площею           75,3 кв. м, усього 84,70 кв. м.
 
20 листопада 2018 року в Управлінні ДАБК зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), № ОД 061183240807 «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з улаштуванням вхідної групи».
 
29 березня 2019 року наказом Управління ДАБК № 01-13/149ДАБК скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) № ОД 061183240807 «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 .
 
10 червня 2019 року ОСОБА_1 зареєструвала в Управлінні ДАБК нове повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI),                         № ОД 061183240807 «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані з улаштуванням вхідної групи».
 
19 червня 2019 року ОСОБА_1 зареєструвала в Управлінні ДАБК вищезазначену декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI),     № ОД 141191701660 «Реконструкція квартири АДРЕСА_5 ; 1122.1. Будинки багатоквартирні масової забудови».
 
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що 02 липня             2019 року державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Я. Г. прийняв рішення № 47577315, яким внесено зміни щодо площі, згідно                         з якими загальна площа (кв. м) 51,7, житлова площа (кв. м) 30,0 змінено на загальна площа (кв. м) 84.7, житлова площа (кв. м) 75,3. Ці зміни зроблені на підставі технічного паспорта від 24 червня 2019, серія та номер б/н, що виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Документи»; декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 19 червня 2019 року, серія та номер ОД 141191701660, виданої Управлінням ДАБК, документ отримано з ЄРД.
 
У матеріалах справи є два технічні паспорти на квартиру АДРЕСА_1 : від 30 серпня 1996 року № 3762, в якому загальна площа квартири - 51,7 кв. м; та від 24 червня 2019 року серії АЕ № 002118, згідно з яким загальна площа квартири - 84,7 кв. м.
 
Листом від 21 вересня 2021 року № 0119/558 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси, що за наявною в Департаменті інформацією, рішення про передання ОСОБА_1 у користування або у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , Одеська міська рада не приймала.
 
Листом від 17 листопада 2021 року № 52-8504ВИХ-21 Приморська окружна прокуратура міста Одеси повідомила Одеську міську раду, що 19 червня 2019 року ОСОБА_1 зареєструвала в Управлінні ДАБК декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. В результаті проведення реконструкції загальна площа квартири збільшена з 51,7 кв. м до 84,7 кв. м, можливо, за рахунок земельної ділянки. Згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів від 21 вересня 2021 року рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки територіальною громадою не приймалось. У зв`язку з цим прокуратура просила Одеську міську раду надати інформацію про вжиті територіальною громадою м. Одеси заходи щодо захисту комунальної власності, чи звернулась Одеська міська рада з відповідним позовом до суду про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, знесення самочинного будівництва.
 
Листом від 25 листопада 2021 року № 01-15/578п Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надав відповідь згідно з якою перевірити відповідність розробленої проектної документації виданим вихідним даним на проектування, у тому числі і містобудівним умовам та обмеженням, Департамент не має повноважень.
 
Листом від 07 грудня 2021 року № 01-6/579-по Управління ДАБК повідомило прокуратуру, що воно надіслало відповідний лист до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради стосовно вжиття відповідних заходів щодо приведення території до первинного стану та її благоустрою. Також повідомлено, що Управління не проводило повноцінної перевірки дотримання норм законодавства                    у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за вищевказаною адресою та не видало припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил                       з визначенням строку для добровільного виконання.
 
Листом від 11 лютого 2022 року № 01-19/153 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив заступника Приморської прокуратури м. Одеси, що за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що внаслідок здійснення прибудови до квартири першого поверху № 11 забудовано земельну ділянку територіальної громади міста, загальною площею орієнтовно 0,003 га, та фактично зайнято земельну ділянку без правовстановлюючих документів на землекористування, передбачених статтями 125, 126 ЗК України. 
 
До цього листа додано акт обстеження земельної ділянки від 07 лютого 2022 року № 22-0002-7 та план-схему.
 
Із зазначеного акта відомо, що земельну ділянку територіальної громади міста за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею орієнтовно 0,003 га, внаслідок здійснення прибудови до квартири першого поверху № 11 фактично зайнято без правовстановлюючих документів на землекористування передбачених статтями 125, 126 ЗК України. Власником квартири за вищевказаною адресою                              є ОСОБА_1 . 
 
Листом від 04 лютого 2022 року № 52-1111ВИХ-22 Приморська окружна прокуратура міста Одеси відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Одеську міську раду, що оскільки міська рада не виконала заходи реагування стосовно захисту комунальної власності на земельну ділянку, прокуратура підготувала відповідну позовну заяву.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,        є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд               у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною                                   і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що                                     є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
 
Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що                                             є в комунальній власності (стаття 143).
 
Згідно зі статтями 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але                           в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
 
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини першої статті 80 ЗК України).
 
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст,                       є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша - друга статті 83 ЗК України).
 
У частині другій статті 152 ЗК України зазначено, що лише власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
 
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності                                  у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються                              у користування і оренду(частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
 
Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
 
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;                               3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (частина п`ята статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
 
Згідно з частинами першою - третьою та восьмою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є:                     1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:                            1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.
 
Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення,                            а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (частина четверта статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
 
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.
 
Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та, відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
 
Апеляційний суд встановив, що відповідачка використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів на землекористування, чим порушує вимоги законодавства України та право власника землі.
 
Враховуючи, що ОСОБА_1 немає документів, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, а власник земельної ділянки Одеська міська рада заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, оскільки це порушує права інших осіб, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову.
 
Відповідно до частини десятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
 
Вирішуючи заявлений прокурором спір, апеляційний суд врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, згідно з якою Велика Палата Верховного Суду виходить       з можливості вирішення в судовому порядку вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації для відновлення становища власника у спірних правовідносинах. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що будівництво об`єкта на земельній ділянці, яка не була для цього відведена, без належних дозволів на будівництво та без належно затвердженого проекту, у межах території, на якій заборонене будівництво, повинно мати наслідком скасування реєстрації декларації судом.
 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року                  у справі № 916/2791/13 звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності немає. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
 
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 19 травня                             2020 року у справі № 909/526/18, від 01 липня 2020 року № 755/3782/17, від 08 липня 2020 року у справі № 922/1349/18, від 15липня 2020 року у справі № 915/476/19.
 
За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації оформлена замовником реконструкції                              з порушеннями, встановленими вище, у зв`язку з чим її реєстрація підлягає скасуванню судом, що прямо передбачено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461. У спірному випадку саме реєстрацією декларації порушено права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси          в особі Одеської міської ради як власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на якій на підставі цієї декларації збудовано прибудову до першого поверху цього будинку, площею 33,0 кв. м.
 
При цьому вказана декларація стала підставою для оформлення відповідачкою права власності на спірну прибудову внаслідок прийняття державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради рішення від 02 липня 2019 року № 47577315 про внесення змін до запису і Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
 
Отже, апеляційний суд правильно виходив з того, що скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та, як наслідок, скасування рішення про реєстрацію права власності є ефективним способом захисту порушених прав та інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, що спростовує підстави оформлення права власності відповідачки на побудовану на земельній ділянці за адресою:  АДРЕСА_2 прибудову до першого поверху цього будинку, площею 33,0 кв. м.
 
У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 (провадження № К/9901/5732/19) та від 10 квітня 2020 року у справі                                                  № 344/4319/16-а (провадження № К/9901/18858/18) зроблено висновки про те, що «…правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови».
 
За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди.
 
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року    у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року             у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21), від 22 червня 2023 року          у справі № 592/16491/18 (провадження № 61-9539св22), від 04 січня 2024 року               у справі № 680/1009/16-ц (провадження № 61-3906св23).
 
Встановивши, що прибудова, яка розташована на землях територіальної громади м. Одеси, є самочинно збудованою та перешкоджає територіальній громаді здійснювати повноваження власника відповідної земельної ділянки, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ця прибудова загальною площею 33 кв. м підлягає знесенню.
 
Верховний Суд у цілому погоджується з таким висновком апеляційного суду, та враховує, що в цій справі саме власник земельної ділянки заперечує проти спорудження на ній самочинного будівництва всупереч вимогам закону, а тому можливість такого знесення не ставиться в залежність від встановлення обставин отримання відповідачкою припису про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил. Такі обставини суд встановлює у разі звернення до суду на підставі частини сьомої статті 376 ЦК України.
 
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідачка не надала доказів того, що усунення порушення прав позивача через самочинне будівництво можливе без застосування крайнього заходу знесення спірної споруди, а шляхом проведення перебудови.
 
Безпідставними є аргументи про непропорційність втручання у право власності відповідачки, оскільки у спірному випадку саме вона, порушивши норми закону, здійснила самочинне будівництво, і його знесення призведе до позбавлення відповідачки права власності, яке вона набула на підставі цивільно-правового договору. Водночас очевидним є той факт, що таке знесення є технічно можливим, адже прибудова зроблена до квартири.
 
Посилання в касаційній скарзі на порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу, оскільки вони не вплинули на правильність висновків суду про задоволення позову.
 
У зв`язку з цим доводи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права є безпідставними та зводяться до неправильного тлумачення наведених правових норм і необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.
 
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені апеляційним судом, оскаржувана постанова не суперечать правовим висновкам, які зазначені                                   в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Постанова апеляційного суду відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костинюка Юрія Дмитровича залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,      є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов