ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 676/8133/23
Провадження № 33/4820/161/24

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , не працюючу, 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено їй стягнення у виді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) грн., що відповідає 1000 (одній тисячі) неоподатковуваним мінімумам доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з   ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
За постановою суду,  ОСОБА_1 21 листопада 2023 року о 21 год. 38 хв. в м. Кам`янець-Подільський, по вул. Ценського,1, Хмельницької області, керувала транспортним засобом CHEVROLET LACETTI державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що:
-поліцейський не роз`яснив їй права, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, зокрема право на захист, можливість скористатися послугами захисника та надання правової допомоги;
-протокол про адміністративне правопорушення та інші документи у її присутності не складалися;
-відсутні данні за допомогою якого технічного засобу їй пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння;
-відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація вчиненого адміністративного правопорушення, а у протоколі номер технічного засобу взагалі не зазначено, що не дає підстав, на переконання апелянтки, використовувати цей відеозапис в якості доказу її вини. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Разом з тим, відповідно до ст.289 КУпАП, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У відповідності до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови від 13.12.2023, згідно із супровідним листом, судом першої інстанції їй направлено, в цей же день, проте підтверджуючих даних про її отримання матеріали справи не містять.
З матеріалів справи слідує, що 22.01.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою (а.с. 19) про надання інформації чи виносилася щодо неї постанова за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в разі наявності такої, просила надати копію судового рішення. Зазначила, що 22.12.2023 нею вже подавалась аналогічна заява, копію якої долучила до справи (а.с. 20). Жодної відповіді наданої місцевим судом на заяву від 22.12.2023 матеріали судової справи не містять. 
Постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 отримано лише 25.01.2024 (а.с. 21), тобто поза межами десятиденного строку встановленого на подачу апеляційної скарги.
Окрім того, апелянткою долучено скріншот повідомлень від 04.12.2023 і 11.12.2023 додатку «SUDPOVISTKA», які не містять будь-якого тексту чи інформації щодо дати, місця та часу судового засідання, що не може свідчити про неналежність повідомлення ОСОБА_1 . 
Разом з тим, право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними.
З метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити  ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2023.
Що ж стосується визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності її вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 304820 від 21.11.2023 слідує, що 21 листопада 2023 року о 21 год. 38 хв. в м. Кам`янець-Подільський, по вул. Ценського,1, Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом CHEVROLET LACETTI державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд  ОСОБА_1 запропоновано пройти у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).
Матеріали справи містять направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичної установи КНП «КПМЛ» КПМР, де також вказана відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3).
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом першої та апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції
З переглянутого відеозапису вбачається рух патрульного автомобіля за транспортним засобом CHEVROLET LACETTI державний номерний знак НОМЕР_1 , який поліцейські, за допомогою проблискових маячків, зупиняють.  Підходять до авто, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . Повідомляють їй причину зупинки, а саме те, що в її автомобілі частково не підсвічувався номерний знак та дзеркало заднього виду має пошкодження, а також не пристебнутий пасок безпеки. В ході розмови поліцейський виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим тричі пропонує їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі, на що ОСОБА_1 , з початку пропонує домовитись, працівник поліції попереджає її про кримінальну відповідальність за пропозицію хабара, згодом ОСОБА_1 відмовляється.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, доводи апелянта з приводу  відсутності відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису, ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні дані для кваліфікації дій правопорушниці, а тому в апеляційної інстанції відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у протоколі серії ААД № 304820 від 21.11.2023 зазначено, що до нього додається відеозапис з портативного реєстратора 12 та відеозапис з автомобільного відео реєстратора 1239.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом,  під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Аргументи апелянта з приводу того, що поліцейський не роз`яснив їй права, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, зокрема право на захист, можливість скористатися послугами захисника та надання правової допомоги спростовується дослідженим відеозаписом.
Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції протокол було складено за її відсутності, чим грубо порушено вимоги законодавства при оформленні матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянтки, викладений нею у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення.
Постанова судді місцевого суду про визнання  ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,- 

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023.
       Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2023 щодо  ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша