ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/24645/23 пров. № А/857/24855/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 380/24645/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачеві у проведенні виплати нарахованого підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1,197 (індексацію) відповідно до правових приписів постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023 року;
зобов`язати відповідача провести позивачеві виплату нарахованого підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1,197 (індексацію) відповідно до правових приписів постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023, без обмеження максимальним розміром, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 в адміністративній справі №380/11833/23 та мотивів, викладених у цьому рішенні суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку з 01.03.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її величини десятьма прожитковими мінімумами, з урахуванням раніше виплачених сум, в т.ч. – належних йому надбавок, підвищень та доплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і позовні вимоги задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести позивачеві виплату нарахованого підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1,197 (індексацію) відповідно до Постанови № 168 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії сумою 1500,00 грн, оскільки такий розмір індексації застосовано з урахуванням діючих норм законодавства.
При цьому апелянт зазначає, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовґязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-ІII від 05.10.2000 (далі - Закон №2017), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно ч.2 ст.19 Закону №2017, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХП від 03.07.1991 (далі - Закон №1282), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування.
Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктами 2, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Статтею 19 Закону №2017 в частині порядку визначення та застосування державних соціальних гарантій в реалізації державної соціально-економічної політики, зокрема, зазначає, що виключно законами України визначається величина порогу індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до ст.2 Закону №1282, індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному КМУ, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
З огляду на це випливає висновок, про те, що Кабінет Міністрів України визначає виключно порядок індексації пенсії, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів громадян України проводиться виключно законами України.
Статтею 43 Закону №2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначена норма статті 43 Закону №2262 міститься в розділі V Обчислення пенсії, тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому, під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII Порядок перерахунку пенсій Закону№2262.
Частиною четвертою статті 63 Закону №2262 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону №2262. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею.
При цьому, обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону №2262, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсії, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами, виходячи зі змісту процитованого Закону.
Законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, під умовами слід розуміти встановлення Урядом необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під порядком розуміється, що КМУ має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Урядом в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій. При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені ст.43 Закону №2262.
Адже, до повноважень Уряду не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись КМУ.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.11.2019 по справі №826/3858/18.
Висновок суду першої інстанції про те, що розмір індексації застосовано з урахуванням діючих норм законодавства, то таке суперечить нормам Законів №2017, №1282 та Конституції України, в тому числі й тому, що порушує його право на належний, гарантований державою, рівень пенсійного забезпечення, та як наслідок, призводить до додаткового обмеження максимального розміру його пенсії.
Верховний Суд неодноразово у своїх висновках зазначав, щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262, зокрема у постановах від 09.02.2021 по справі №640/2500/18, від 10.09.2021 по справі №300/633/19, від 24.09.2021 по справі №370/2610/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 по справі №400/2085/19 вказав про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262 та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, а не норми Закону №3668-VІ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а (п.56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи.
З урахуванням викладеного вважає, що положення абз.2 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова №168), яка набрала чинності з 01.03.2023 прямо суперечить нормам Конституції України та Законів №2262. №2017, №1282, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7- рп/2016 від 20.12.2016, які є спеціальними нормами та підлягають застосуванню органами ПФУ у межах спірних правовідносин.
Відтак, дії пенсійного органу в частині обмеження відповідних виплат є протиправними, а обмеження індексації та максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262 порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст. 17 Конституції України.
Отже, задоволення вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити апелянту пенсію із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 № 168, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 березня 2023 року, з урахуванням виплачених сум, є дотриманням гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ). Основний розмір пенсії становить 90% грошового забезпечення.
На виконання приписів Закону України від 02.12.2021 року №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 року.
Підсумок пенсії (з надбавками, в т.ч. – індексацією базового ОСНП 2022 рік – 2018,34 грн та індексацією базового ОСНП 2023 рік – 1500,00 грн) становить 21522,07 грн, проте, сума, що підлягає виплаті, становить 20930,00 грн (з урахуванням максимального розміру пенсії).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 року у справі 380/11833/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при здійсненні її перерахунку 01.05.2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.05.2023 року з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 року у справі №380/19145/22 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.
На виконання цього судового рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.05.2023 року. Підсумок пенсії (з надбавками, в т.ч. – індексацією базового ОСНП 2022 рік – 2018,34 грн та індексацією базового ОСНП 2023 рік – 1500,00 грн) становить 23522,07 грн.
27.09.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 01.05.2023 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до Постанови №168 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого п.п.1-7 цієї постанови, максимальним розміром 1500,00 грн.
Листом від 06.10.2023 року №26970-28449/К-52/8-1300/23, адресованим у відповідь на заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що  на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 року у справі 380/11833/23 розмір пенсії позивача з 01.09.2023 року становить 23522,07 грн, в т.ч. індексація відповідно до Постанови №168 – 1500,00 грн. Підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням індексації пенсії без обмеження її відповідно до п.10 Постанови №168 – 1500,00 грн відсутні.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо проведення виплати нарахованого підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1,197 (індексацію) відповідно до Постанови №168, починаючи з 01.03.2023 року, а також обмеженням максимального розміру пенсії з 01.03.2023 року. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для зобов`язання ГУ ПФУ провести перерахунок пенсії з урахуванням індексації 2023 року без обмеження розміру збільшення пенсії сумою 1500 гривень, відсутні, оскільки такий застосовано, з урахуванням діючих норм законодавства.
Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Як уже зазначалось вище згідно ч.1  ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки як вбачається зі змісту апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ перерахувати та виплачувати йому з 01.03.2023 пенсію з метою її індексації згідно Постанови №168 сумою 1500 гривень, з урахуванням раніше проведених виплат.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги в цій частині, апелянт зазначає, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України.
Так частиною другою  статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-III від 05.10.2000 (далі -Закон №2017), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно ч.2 ст.19 Закону №2017, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування.
Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктами 2, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Статтею 19 Закону №2017 в частині порядку визначення та застосування державних соціальних гарантій в реалізації державної соціально-економічної політики, зокрема, зазначає, що виключно законами України визначається величина порогу індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до ст.2 Закону №1282, індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному КМУ, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що Кабінет Міністрів України визначає виключно порядок індексації пенсії, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів громадян України проводиться виключно законами України.
Статтею 43 Закону №2262 визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вказана норма статті 43 Закону №2262 міститься в розділі V Обчислення пенсії, тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому, під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII Порядок перерахунку пенсій Закону№2262.
Частиною четвертою статті 63 Закону №2262 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону №2262. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею.
При цьому, обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону №2262, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсії, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами, виходячи зі змісту процитованого Закону.
Законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, під умовами слід розуміти встановлення Урядом необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під порядком розуміється, що КМУ має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Урядом в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій. При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені ст.43 Закону №2262.
До повноважень Уряду не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись КМУ.
Вказане вище відповідає висновкам Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.11.2019 по справі №826/3858/18.
Щодо положення абз. 2 п.10 Постанови №168 про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї   постанови, не може перевищувати 1500 гривень, на що покликався суд першої інстанції, то суд апеляційної інстанції зазначає, що таке прямо суперечить нормам Законів №2017, №1282 та Конституції України, в тому числі й тому, що порушує право позивача на належний, гарантований державою, рівень пенсійного забезпечення, та як наслідок, призводить до додаткового обмеження максимального розміру його пенсії.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262, зокрема у постановах від 09.02.2021 по справі №640/2500/18, від 10.09.2021 по справі №300/633/19, від 24.09.2021 по справі №370/2610/17.
Також, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 по справі №400/2085/19 вказав про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262 та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, а не норми Закону №3668-VI.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а (п.56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що положення абз.2 п.10 Постанови №168 прямо суперечить нормам  Конституції України та Законів №2262, №2017, №1282, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, які є спеціальними нормами та підлягають застосуванню органами ПФУ у межах спірних правовідносин.
Відтак, дії пенсійного органу в частині обмеження відповідних виплат є протиправними, а обмеження індексації та максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262 порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України.
Проте, суд першої інстанції не врахував вищенаведене та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
У рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі   Суомінен проти Фінляндії   (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі   Гірвісаарі проти Фінляндії   (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, неправильно  застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід скасувати, і в цій частині позовні вимоги задовольнити.  
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1, п.2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року по справі №380/24645/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01 березня 2023 року сумою 1500 гривень розміру збільшення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої з метою її індексації згідно  постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023  «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду у Львівській області здійснити з  01 березня 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023 року Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року по справі №380/24645/23 - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок понесених судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви та 1610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 копійок понесених судових витрат у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула