УХВАЛА

15 січня 2024 року 
м. Київ
справа №260/468/20
адміністративне провадження № К/9901/1134/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Коваленко Н.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Буштинської селищної ради Тячівського району на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 (суддя - Микуляк П.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 (судді - Іщук Л.П., Онишкевич Т.В., Сеник Р.П.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Буштинської селищної ради Тячівського району про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №1535 тридцять восьмої сесії Буштинської селищної ради VII скликання "Про відмову у наданні у приватну власність або в оренду земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 " від 13.12.2019 та зобов`язати Буштинську селищну раду на черговій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо надання у власніть або оренду земельної ділянки площею 0,9752 га (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483), розташованої по АДРЕСА_1 .
ОБСТАВИН СПРАВИ
30.06.2009 між Буштинською селищною радою та ПП ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки щодо земельної ділянки площею 1,3277 га (кадастровий номер земельної ділянки - 2124455300:02:003:0041) для підприємницької діяльності. Договір було укладено строком на 6 років (а.с. 108-110).
У 2015 році позивачем із дозволу ОСОБА_2 на частині земельної ділянки позивачем було закладено багаторічні насадження - плантацію малини, що підтверджується довідкою від 25.12.2019 про результати проведеної перевірки по матеріалах ЖЕО №7349 від 27.11.2019 та ЖЕО №7655 від 13.12.2019, складеною СП Тячівським ВП ГУНП у Закарпатській області                  (а.с. 112).
У 2016 році ОСОБА_2 звернувся до Буштинської селещної ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3277 га в АДРЕСА_1 з подальшою безоплатною передачею йому у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із зміною цільового призначення.
19.02.2016 рішенням №109 4 сесії Буштинської селищної ради VII скликання було дано дозвіл громадянину ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,3277 га в АДРЕСА_1 з подальшою безоплатною передачею йому у приватну власність для ведення особистого селянського господарства із зміною цільового призначення (а.с. 11).
Рішенням 4 сесії Буштинської селищної ради VII скликання від 19.02.2016 №119 було вирішено розробити детальний план території частини АДРЕСА_1 у межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відведеної для ведення особистого селянського господарства та зобов`язано гр. ОСОБА_2 здійснити фінансування робіт з розроблення детального плану території частини АДРЕСА_1 у межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відведеної для ведення особистого селянського господарства за рахунок власних коштів (а.с. 12).
03.08.2018 ОСОБА_3 , мешканець смт. Буштино, звернувся до Буштинської селищної ради із заявою про надання дозволу на поділ земельної ділянки площею 1,3277 га (кадастровий номер 2124455300:02:003:0041), яка на момент звернення не була його власністю та не перебувала в його користуванні, на дві ділянки: площею 0,9752 га та площею 0,3525 га. 
Того ж дня, ОСОБА_3 звернувся до Буштинської селищної ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 , назва вулиці в подальшому була перекреслена та виправлена на АДРЕСА_1 площею 0,9752 га з метою безоплатної передачі її у власність (а.с. 13-14).
08.08.2018 до Буштинської селищної ради звернувся ОСОБА_2 із заявою, відповідно до якої відмовився від земельної ділянки по АДРЕСА_1  на користь свого родича - ОСОБА_3 (а.с. 15).
14.09.2018 рішенням 25 сесії Буштинської селищної ради VII скликання №1075 було здійснено поділ земельної ділянки комунальної власності Буштинської селищної ради, яка розташована в АДРЕСА_1 площею 1,3277 га (кадастровий номер 2124455300:02:003:0041) на дві окремі земельні ділянки площею 0,9752 га та площею 0,3525 га.(а.с.17).
14.09.2018 рішенням 25 сесії Буштинської селищної ради VII скликання №1074 було надано дозвіл гр. ОСОБА_3 , мешканцю смт. Буштино на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9752 га в АДРЕСА_1 цільове призначення якої змінюється для ведення особистого селянського господарства з подальшою безоплатною передачею йому в приватну власність та зобов`язано гр. ОСОБА_3 замовити в суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,9752 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 16).
13.06.2019 позивач звернувся із заявою до Буштинської селищної ради про надання земельної ділянки за кадастровим номером 2124455300:02:003:0483, площею 0,9752 га, розташованої в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, в приватну власність або оренду терміном на 15 років в зв`язку з тим, що він з 2015 року обробляє дану земельну ділянку і на ній ним висаджено саджанців малини (а.с 139).
13.12.2019 під час сесії Буштинської селищної ради VII скликання, відповідачу було відомо про розташування майна позивача (саджанців малини) на земельній ділянці та факту користування земельною ділянкою позивачем з 2015 року, про що додатково зазначено у виписці з протоколу сесії від 13.12.219 (а.с. 9)
Рішенням сесії Буштинської селищної ради VII скликання № 1535 від 13.12.2019 відмовлено у наданні у приватну власність або в оренду земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , мешканцю                  АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови площею 0,9752 (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483), так як на вказану земельну ділянку надано дозвіл іншому користувачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється для ведення особистого селянського господарства з подальшою безоплатною передачею у приватну власність (а.с. 10).
Рішенням сесії VІІ скликання Буштинської селищної ради №1487 від 13.12.2019 передано                  гр. ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,9752 (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483) в АДРЕСА_1 , з ведення особистого селянського господарства та було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Не погодившись із рішенням відповідача №1535, позивач звернувся до суду. 
ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення №1535 тридцять восьмої сесії Буштинської селищної ради VII скликання "Про відмову у наданні у приватну власність або в оренду земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 " від 13.12.2019.
Зобов`язано Буштинську селищну раду на чергові сесії розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо надання у власніть або оренду земельної ділянки площею 0,9752 га (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483), розташованої по АДРЕСА_1 . 
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не зазначено жодну з підстав, передбачених ч.7 ст. 118 ЗК України та ч.3 ст. 123 ЗК України, за яких позивачу могло бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність чи користування.
Також суди виходили з того, що на момент звернення позивача із заявою про надання земельної ділянки у власність або оренду площею 0,9752 га (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483), земельна ділянка не перебувала у власності іншої особи та була у розпорядженні Буштинської селищної ради.
Також суди виходили з того, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею встановлених Земельним кодексом України вимог.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги відповідач покликається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, покликається на те, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізовано право на отримання земельної ділянки. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №814/741/16, від 14.03.2018 у справі №804/3703/16, від 29.08.2018 у справі №420/5288/18.
У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій є законними.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті  328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2021 відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України. 
Оцінюючи підстави касаційного оскарження, Верховний Суд встановив.
У справі № 814/741/16 предметом позовних вимог було визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень по розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути зазначене клопотання відповідно до вимог чинного законодавства. Верховний Суд дійшов висновку, що у разі ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, це не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення. У цій справі Верховний Суд погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки у зв`язку з бездіяльністю відповідача позивач набув права на самостійне замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.
У справі №804/3703/16 предметом позовних вимог було визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови у виданні дозволу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень видати наказ про дозвіл на виготовлення документації із землеустрою відповідно до ст. 25 Закону України "Про землеустрій" щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,00 га за рахунок земель, сільськогосподарського призначення, зайнятих під господарськими будівлями та дворами у межах норм безоплатної приватизації. Верховний Суд виходив з того, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку. Звертаючись до суду з позовом зобов`язати суб`єкта владних повноважень надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає. Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У справі №420/5288/18 предметом позовних вимог було визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити наказ організаційно-розпорядчого характеру про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га згідно з графічними матеріалами, поданими в якості додатку до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Верховний Суд виходив з того, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Закон не забороняє діяти так само і у разі прийняття відповідним органом у належній формі рішення про відмову у наданні дозволу з підстав, які особа вважає незаконними. Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення судів попередніх і інстанцій та ухвалення нового про часткове задоволення позову, оскільки відсутність належним чином оформленого наказу бездіяльність суб`єкта владних повноважень про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, має місце протиправна бездіяльність.
Натомість, у справі, яка є предметом касаційного перегляду, за результатом розгляду заяви позивача від 13.06.2019, 13.12.2019 відповідачем винесено рішення № 1535, яким відмовлено йому у наданні у приватну власність або в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови площею 0,9752 (кадастровий номер 2124455300:02:003:0483), так як на вказану земельну ділянку надано дозвіл іншому користувачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється для ведення особистого селянського господарства з подальшою безоплатною передачею у приватну власність.
Таким чином, правовідносини у справах №814/741/16, №804/3703/16, №420/5288/18, які вказані позивачем як підстава касаційного оскарження, та у справі, яка є предметом касаційного перегляду, не є подібними.
Крім того, Верховний Суд в складі Судової палати у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а сформував наступні висновки:
«Частина десята статті 118 ЗК України у взаємозв`язку із положеннями Кодексу адміністративного судочинства і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу. У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України…
…У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися відмовою у наданні дозволу у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.».
Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до зазначених висновків Верховного Суду у справі №509/4156/15-а.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:
- після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом;
- після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Буштинської селищної ради Тячівського району на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №260/468/20 закрити.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Н.В. Коваленко
Т.Г. Стрелець