Справа № 442/6002/23                                         Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/2656/23                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                06 лютого 2024 року м.Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в:
25.08.2023 року ОСОБА_1 , яка є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №65188076, що включає в себе 22 виконавчих проваджень, 10 з яких стосується примусового виконання виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через систему «Електронний суд» подала до суду скаргу, в якій просила визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – Дрогобицького ВДВС) Кушнір С.Т. щодо:
-систематичного попередження боржника про точну дату та час проведення виконавчої дії 08.09.2022 року та 23.03.2023 року;
-проведення виконавчих дій у ЗВП №65188076 у період з 01.07.2021 – 31.12.2022 років без належних на це повноважень;
-проведення 08.09.2022 року опису майна боржника з перевищенням службових обов`язків;
-зобов`язання провести опис майна боржника у відповідності до Закону – без повідомлення боржника про точну дату проведення виконавчої дії.
В скарзі посилається на те, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому ВДВС перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №65188076, яке включає 22 виконавчих провадження, в тому числі і виконавче провадження ВП №25780960 з примусового виконання виконавчого листа №2-123/09, виданого 23.10.2009 року, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2009 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.10.2009 року і до досягнення ним повноліття.
Зазначає, що державним виконавцем систематично попереджалось боржника ОСОБА_2 про проведення 08.09.2022 року та 23.03.2023 року про точну дату та час проведення виконавчої дії, зокрема, щодо опису його майна, проводились виконавчі дії у період з 01.07.2021 року по 31.12.2022 року без належних на це повноважень, оскільки в цей час боржник проживав без належних на те підстав у м. Трускавець, а відтак, саме Трускавецький ВДВС, на її думку, повинен був проводити виконання рішення. Крім цього, вважає, що проведення 08.09.2022 року опису майна боржника відбулося з перевищенням службових обов`язків виконавцем, оскільки остання попередила боржника про час проведення опису майна та провела такий у м. Трускавець, тобто поза місцезнаходженням Дрогобицького ВДВС.
Стверджує, що строк на подання скарги нею не пропущений, оскільки про порушення свого права вона дізналась з відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яку вона отримала 14.08.2023 року, проте, в цей день вона брала участь в судовому засіданні Львівського апеляційного суду і з такою відповіддю ознайомилась лише 15.08.2023 року, тому вважає, що строк на подання даної скарги необхідно рахувати саме з 15.08.2023 року.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року скаргу  ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду або прийняти рішення по суті справи під час розгляду в суді апеляційної інстанції.
Апелянт вважає, що нею не пропущено строк на звернення до суду з скаргою, оскільки на дату її подання – 25.08.2023 року минуло лише 9 робочих днів.
Зазначає, що строк на подання скарги нею не пропущений, оскільки про порушення свого права вона дізналась з відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яку вона отримала 14.08.2023 року, проте, в цей день, вона брала участь в судовому засіданні Львівського апеляційного суду і з такою відповіддю ознайомилась лише 15.08.2023 року, тому вважає, що строк на подання даної скарги необхідно рахувати саме з 15.08.2023 року. При цьому, посилається на норму ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Додатково, по суті заявлених вимог, наголошує, що неодноразово зверталась за роз`ясненнями до керівника Дрогобицького ВДВС щодо перебування ВП №65188076 на примусовому виконанні у цьому відділі після зняття боржника з реєстрації в м. Дрогобич та отримала запевнення, що вони мають здійснювати таке виконання.
Зазначає, що за наслідками розгляду 14.08.2023 року її звернення вона не отримала відповіді на питання, чи мав повноваження Дрогобицький ВДВС після зняття боржника з реєстрації в м. Дрогобич й надалі здійснювати примусове виконання судових рішень та чому не було надано доручення для Трускавецького ВДВС провести опис майна боржника саме 08.09.2023 року.
Наголошує, що відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право провадити виконавчі дії не тільки за місцем офіційної реєстрації боржника, але й за місцем його проживання, перебування, та за місцезнаходженням його майна.
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 447 ЦПК України, яка кореспондується зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Аналогічна за змістом норма міститься і в частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
За змістом статті 127 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п.16 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
Отже, системний аналіз вказаних процесуальних норм, разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Як вбачається з матеріалів справи, заявниця оскаржує рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, які були вчинені (могли бути вчинені) 08.09.2022 року та 23.03.2023 року, у період з 01.07.2021 року по 31.12.2022 року і про які вона могла дізнатися ще до 13.07.2023 року, тобто до моменту подання звернення до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вказуючи про допущені, на її думку, порушення виконавцем у зазначений вище період.
Отже, за встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів заявниці про те, що про порушення свого права вона дізналася з моменту ознайомлення 15.08.2023 року з відповіддю Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.08.2023 року. 
Окрім того, заявниця є стягувачем у виконавчому провадженні, а тому могла дізнатись про оскаржувані неї дії та рішення в ході їх вчинення, що також підтверджується її заявами (скаргами), поданими до Дрогобицького ВДВС, від 30.07.2021 року та 04.08.2022 року щодо зміни місця проживання боржника.
Як правильно вказав суд першої інстанції, отримання відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яку заявниця отримала 14.08.2023 року, не змінює моменту, з якого вона повинна була дізнатися про порушення свого права, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права в позасудовому порядку і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу встановленого законом строку для звернення до суду із скаргою.
Таким чином, звернувшись із даною скаргою до суду, заявниця пропустила встановлений законом строк на її подання і клопотання про поновлення цього строку не заявляла, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про залишення такої скарги без розгляду. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом порушення норм матеріального та/або процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 16 лютого 2024 року.

Головуючий                                           С.М. Бойко 

Судді:                                                   С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич