КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа № 752/7685/23                               Головуючий у 1 інстанції: Колдіна О.О.
Провадження №22-ц/824/564/2024            Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
13 лютого 2024 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Олійника В.І., Сушко Л.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди.
Просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 6 000,00 грн (основного боргу) та 10 000,00 грн моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою представництва її інтересів як потерпілої у об`єднаному кримінальному провадженні №12020100090001623, досудове розслідування у якому здійснюється відділом дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, 27.05.2022 між нею та ТОВ «Центр правової допомоги» було укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг), згідно умов якого вона сплатила Товариству 6 000,00 грн за виконання юридичних послуг.
У подальшому, ОСОБА_1 отримала від відповідача усну інформацію про те, що адвокат на виконання умов договору здійснив візит до дізнавача, який здійснює досудове розслідування, проте позивач не отримала від нього копій клопотань про проведення слідчих дій, передбачених договором.
У зв`язку із цим позивач 17.11.2022 звернулася до Товариства з письмовою претензією, у якій просила надати звіт про виконану роботу, в разі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження просила надати фотознімки цих матеріалів. Проте вказана претензія залишилася без уваги. 
03.01.2023 позивач самостійно ознайомилася із матеріалами вказаного об`єднаного кримінального провадження, з яких їй стало відомо, що на виконання договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 №27052201 адвокат Бондаренко В. А. надав ордер від 04.08.2022 щодо представництва інтересів ОСОБА_1 і того ж дня ознайомився із матеріалами об`єднаного кримінального провадження № 12020100090001623.
Разом з тим, позивач встановила, що будь які клопотання про проведення слідчих дій в матеріалах кримінального провадження відсутні, що вказує на невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором про надання правової допомоги, а саме п.1.2 договору, за відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали Товариству виконати свої обов`язки.
18.02.2023 позивач повторно звернулася до відповідача з письмовою претензією, у якій просила повернути кошти у сумі 6 000,00 грн, сплачені за договором №2705202101 від 27.05.2022 про надання правової допомоги (юридичних послуг). Однак відповіді від відповідача позивач не отримала.
Оскільки позивач не отримала результат, на який вправі була розраховувати, виходячи з умов договору про надання правової допомоги, в результаті чого через не складання клопотань до поліції і прокуратури жодних слідчих дій в об`єднаному кримінальному провадженні з часу укладення договору, тобто з 27.05.2022 по 03.01.2023 не проведено, а сам відповідач жодним чином не реагував на її письмові претензії, а тому внаслідок протиправної поведінки (бездіяльності) відповідача позивачу завдано глибокі душевні страждання, що вважає підставою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, яку вона оцінює у 10 000,00 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 збитки у сумі 6 000 грн 00 коп за неналежне виконання умов договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 27.05.2022 за №7052201. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1   витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп.
В частині вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 27 липня 2023 року ТОВ «Центр правової допомоги у місті Києві» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначало, що відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди від 14.04.2023 року та доданих до позовної заяви документів, позивачкою не доведено належними та достатніми доказами наявність обставин, на які позивачка посилається як на підставу свої позовних вимог. В тому числі, на думку товариства, станом на 08.06.2023 року будь які збитки позивачки за договором №27052201 - відсутні, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення збитків у сумі 6000 грн за недоведеністю позовних вимог у цій частині. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 27 липня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовної вимоги.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем завдано моральної шкоди позивачу внаслідок його умисної протиправної поведінки, а саме грубого порушення прав та інтересів позивача, як клієнта, невиконання умов укладеного договору про надання юридичних послуг, починаючи з дати його укладення, порушення права позивача, передбаченого ст. 59 Конституції Країни, на  професійну правничу допомогу.
Заявлена позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн не є надмірною і не має на меті безпідставне збагачення, а цілком відповідає засадам розумності і справедливості, зважаючи на конкретні обставини справи.
14 листопада 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «Центр правової допомоги у місті Києві», в якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.05.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр правової допомоги у місті Києві» було укладено договір №27052201 про надання правової допомоги/юридичних послуг.
Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.
Пунктом 1.2 Договору сторони погодили перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: комунікацію з дізнавачем з приводу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, клопотання до поліції та прокуратури про проведення слідчих дій.
Отже між сторонами укладено цивільно - правовий договір про надання правової допомоги/юридичних послуг (надалі Договір), що сторонами не заперечується.
Права та обов`язки за Договором сторони узгодили у пункті 2.
Згідно п. 2.1.2 виконавець зобов`язаний приступити до надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених у п. 1.2 цього Договору у повному обсязі, своєчасно і якісно, керуючись законодавством України, а також іншими нормативними актами.
Пунктом 2.2.6 сторони передбачили, що замовник зобов`язаний підписати акт про надання юридичних послуг/правової, в тому числі проміжний акт про надання частини юридичних послуг протягом трьох календарних днів з моменту отримання повідомлення виконавця за допомогою телефонного зв`язку про виконання (часткове виконання) останнім прийнятих на себе зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього Договору, становить 6 000,00 грн (п.3.1 Договору).
Згідно ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4.1 Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 01.09.2022.
Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання. Так, згідно її положень зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно приписів норм ст.ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежним виконанням договору про надання послуг покладається на замовника послуг.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач виконала свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги належним чином, сплатила обумовлену вартість послуг за надання юридичних послуг у вказаному вище кримінальному провадженні.
А відповідач своїх зобов`язань за договором від 27.05.2022 №27052201 належним чином не виконав, оскільки клопотань про проведення слідчих дій до поліції та прокуратури не склав та не подав, що сторони чітко обумовили у п. 1.2. Договору. У результаті жодних слідчих дій в об`єднаному кримінальному провадженні відповідачем не проведено, а тому ОСОБА_1 не отримала результат за досягнення якого сплатила кошти за договором про надання правової допомоги.
Відповідачем не доведено суду належне виконання умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2022, не спростовано зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 обставин щодо порушення Товариством зобов`язань за вказаним договором.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2022 ОСОБА_1 звернулася до Товариства з письмовою претензією, у якій просила надати звіт про виконану роботу, в разі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження просила надати фотознімки цих матеріалів. Проте вказана претензія залишилася без уваги. Відповідь відповідач позивачу не надав.
03.01.2023 позивач самостійно ознайомилася із матеріалами вказаного об`єднаного кримінального провадження, з яких їй стало відомо, що на виконання договору про надання правової допомоги від 27.05.2022 №27052201 адвокат Бондаренко В. А. надав ордер від 04.08.2022 щодо представництва інтересів ОСОБА_1 і того ж дня ознайомився із матеріалами об`єднаного кримінального провадження № 12020100090001623. Будь - яких клопотання про проведення слідчих дій в матеріалах кримінального провадження адвокатом подано не було, що вказує на невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором про надання правової допомоги, а саме п. 1.2 договору, за відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали Товариству виконати свої обов`язки.
18.02.2023 позивач повторно звернулася до відповідача з письмовою претензією, у якій просила повернути кошти у сумі 6 000,00 грн, сплачені за договором №2705202101 від 27.05.2022 про надання правової допомоги (юридичних послуг). Однак відповіді від відповідача позивач не отримала.
ТОВ «Центр правової допомоги у місті Києві» не заперечує отримання претензій позивача.
Проте на виконання умов договору не склало акт про надання юридичних послуг/правової допомоги, в тому числі проміжний акт про надання частини юридичних послуг протягом 3- х календарних днів з моменту отримання повідомлення виконавця про виконання або часткове виконання прийнятих на себе зобов`язань, та не повідомило замовника про необхідність його підписання.
Викладені у відзиві на позовну заяву обставини, які відповідач вважає підставами, що можуть слугувати для відмови у задоволенні позову, суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та не доведені відповідачем належними і допустимими доказами.
Додані до відзиву на позовну заяву клопотання про проведення слідчих дій, адресовані поліції та прокуратурі, не можуть вважатися належним чи допустимим доказом виконання відповідачем п. 1.2 Договору, оскільки не містить дати їх складення та подання, а також не містять штампу із вхідним номером, що беззаперечно підтверджувало б їх подання до відповідних органів дізнання.
Твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку щодо складання та подання Товариством клопотань до поліції і прокуратури про проведення слідчих дій спростовується змістом укладеного між сторонами договору.
Задовольняючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача не надано суду доказів щодо належного виконання ним вимог п. 1.2 договору про надання правової допомоги від 27.05.2022.
Відмовляючи у задоволені позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані позивачем причини завдання їй моральної шкоди поведінкою відповідача, об`єктивно не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. 23, 1167 ЦК України.
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 майнових збитків з огляду на наступне.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).
Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.
Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи спір та стягуючи з ТОВ «Центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6000 грн як збитки, суд першої інстанції не взяв до уваги, що договір № 27052201 про надання правової допомоги / юридичних послуг від 24 травня 2022 року (у матеріалах справи наявна його копія) визначає відповідальність сторін (т. 1 а. с. 18-19).
Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.
Надаючи правову оцінку умовам договору, колегія суддів зазначає, що договір укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, позивачка погодилася з умовами та розміром оплати за виконання з юридичних послуг / правової допомоги адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються позивачкою.
Питання про розірвання договору впродовж цього часу не ставилось.
Суд звертає увагу позивачки на те, що нею дещо помилково сприймається очікуваний результат послуг за договором правової допомоги. Реалізація адвокатом своїх повноважень в межах доручення не завжди являє той бажаний для клієнта результат, який він хоче отримати.
Зокрема, у статті 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011р. № 3460-VI міститься поняття правових послуг. Це надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Отже, правова допомога є послугою, яка може включати певний обсяг дій, направлених на реалізацію і захист прав, свобод та законних інтересів особи, її представництво у судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування. Обсяг таких дій (повноважень адвоката), порядок їх реалізації передбачений договором з адвокатом і нормами чинного законодавства.
Як було зазначено вище, згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.
Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.
Виходячи з приписів норм ст. ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежного виконання договору про надання послуг покладається на замовника послуг.
За правилами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду справи доводи позивачки про невиконання адвокатом умов договорів про надання правової допомоги, неналежне виконання професійних обов`язків не знайшли свого підтвердження.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача оплати за виконання послуг правової допомоги у розмірі 6000 грн за договором №27052201.
Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то вони є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, у задоволенні яких судом відмовлено. Отже, частина позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, задоволенню також не підлягає.
В свою чергу колегія суддів зазначає, що договори про надання правової допомоги укладались за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, позивачка погодилася з умовами та розміром оплати послуг адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються позивачкою.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Укладаючи договір про надання правової допомоги з відповідачем, відповідач діяв виключно як професійний адвокат на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність.
Вказана позиція підтверджується існуючою судовою практикою з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів. 
Так, відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 191/2617/19 зазначається наступне:
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Із аналізу вказаних норм права вбачається, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».
З урахуванням  викладеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» та залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» задовольнити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                       Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                   В.І. Олійник
 
                                                                                                             Л.П. Сушко