ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 671/2612/23
Провадження № 33/4820/144/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду         Преснякова А.А.
за участю секретаря судового засідання         Півовара В.О.
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника Савінського О.П.
потерпілого         ОСОБА_2 
представника потерпілого Бейлика А.Б.
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бейлика А.Б. на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2023 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Пахутинці Волочиського району Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини
Відповідно до постанови судді, 18 листопада 2023 року о 19.00 год. в м. Волочиськ по вул. Копачівська, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Astra Station Wagon, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився попереду на його смузі руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3. “в”, 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху. 
       Крім того, 18 листопада 2023 року о 19.00 год. в м. Волочиськ по вул. Копачівська, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Astra Station Wagon, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився попереду нього, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10. “а” Правил дорожнього руху.
Постановою судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400.00 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із рішенням суду, представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Бейлик А.Б. подав апеляційну скаргу, в які просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати в частині призначеного стягнення та ухвалити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки. 
Апелянт зазначає, що потерпілий ОСОБА_2 був позбавлений своїх процесуальних прав, зокрема права на участь у судовому розгляді та отримання правової допомоги, оскільки дізнався про ухвалення постанови лише після ознайомлення з матеріалами справи - 15 січня 2024 року. 
Представник потерпілого звертає увагу, що транспортний засіб ОСОБА_2 було пошкоджено внаслідок ДТП і наразі він потребує ремонту, що не було враховано судом першої інстанції. 
ОСОБА_1 після зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 не переконався, чи не було завдано останньому тілесних ушкоджень та чи не потребує він допомоги. Натомість, потерпілого було госпіталізовано в стані середньої тяжкості внаслідок отримання тілесних ушкоджень у вигляді закрито черепно-мозкової травми, забою грудної клітини, підозрою на струс головного мозку. 
Суд не врахував обставини тимчасової втрати працездатності потерпілого, який є фізичною особою-підприємцем, а внаслідок перебування на стаціонарному лікування поніс майнові збитки.
Окрім того, суд не звернув увагу, що ОСОБА_1 переховувався від працівників поліції та ухилявся від надання пояснень по суті справи. 
Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 написав заяву, в якій зазначив, що щиро кається та обіцяє більше такого не повторювати, саме 24.11.2023, тобто в день ухвалення судом постанови, а тому не вважає її правдивою та щирою. Більше того, потерпілому не було запропоновано чи відшкодовано ні майнових витрат, пов`язаних із ремонтом транспортного засобу, ні витрат на лікування. Вибачення зі сторони ОСОБА_1 також не поступали. 
Потерпілий хворіє на цукровий діабет, а травми отримані внаслідок ДТП ускладнили стан його здоров`я та стали однією з причин інфаркту мозку та діабетичної ретинопатії. 
Відтак, з урахуванням наведених вище обставин, представник потерпілого вважає, що ОСОБА_1 має бути притягнутий до адміністративної відповідальності виключно шляхом позбавлення його права керування транспортними засобами на два роки. 

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Бейлик А.Б. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову судді скасувати в частині призначеного стягнення та ухвалити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки.
Потерпілий ОСОБА_2 показав, що стояв на переїзді в черзі, попереду було біля 30 машин, ззаду у його автомобіль в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який відразу поїхав, намагаючись стати попереду, щоб скоріше покинути місце ДТП, інші водії надали йому допомогу, викликали швидку, яка забрала його з місця події, він тривалий час лікувався. В результаті ДТП було пошкоджено задній бампер, пом`ята кришка багажника, від удару лопнув передній бампер. Вважає, що в результаті ДТП йому спричинено майнову шкоду за лікування у розмірі 52 тисячі гривень, а також 100 тисяч гривень за те, що він не міг працювати в цей час, ОСОБА_1 повинен повністю розрахуватися з ним, тому він відмовився від запропонованих ним 10 тисяч гривень та однієї тисячі доларів. 
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бейлик А.Б. заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги.
ОСОБА_1 показав, що повертав із-за автобуса не побачив автомобіль потерпілого, намагався об`їхати, але сталося зіткнення, він злякався та покинув місце ДТП, вину визнає у повному обсязі та розкаюється. З потерпілим неодноразово розмовляв та пропонував відшкодувати збитки, але він відмовлявся, казав, що сам має гроші. 
Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Бейлика А.Б., які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бейлика А.Б., які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
       Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.
       Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 листопада 2023 року без участі потерпілого ОСОБА_2 , у матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи судом першої інстанції та вручення йому копії оскаржуваної постанови у межах строку на апеляційне оскарження. В матеріалах справи наявне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 15 січня 2023 року, яке надійшло від потерпілого ОСОБА_2 (а/с 32), з апеляційною скаргою представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Бейлик А.Б. звернувся 25 січня 2024 року.
Зі змісті статті 277-2 КУпАП вбачається, що потерпілий повідомляється про дату і місце розгляду справи не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді.
Відповідно до приписів статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки потерпілий ОСОБА_2 не був повідомлений судом про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , під час розгляду справи судом перебував на лікуванні (а/с 39), про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 дізнався 15.01.2024 року лише після ознайомлення з матеріалами справ.
За таких обставин, причини, на які вказує апелянт, за яких було пропущено строк на звернення з апеляційною скаргою є поважними, а тому з метою забезпечення права потерпілого ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Бейлик А.Б. просить постанову судді скасувати в частині призначеного стягнення та ухвалити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки. 
Оскільки в апеляційній скарзі не оскаржується доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП, та правильність кваліфікації його дій, тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Положеннями статей 245, 280 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точнійвідповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої у статті за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП,у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400.00 грн.
Обираючи вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції враховував встановлені обставини та наявність пом`якшуючих обставин - визнання вини та щире каяття, з врахуванням закріплених в Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, суд дійшов висновку, що з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до право слухняності,стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією статті 122-4 КУпАП, як більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 , буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, з дотриманням принципу індивідуалізації покарання. 
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.
Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.    
 Санкціями статей 124 КУпАП та 122-4 КУпАП передбачені альтернативні види адміністративних стягнення, а саме  за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, за ст. 122-4 КУпАП - штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Враховуючи, що адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, потерпілим від якого фактично є  ОСОБА_2 (протокол про адміністративне правопорушення не містить цієї інформації), вчинено ОСОБА_1 з необережності, ОСОБА_1 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, дані про особу ОСОБА_1 , який є пенсіонером, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-гої категорії,при відсутності обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.35 КУпАП та наявності обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.34 КУпАП, при цьому орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі, апеляційний суд вважає, що накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, відповідає загальним правилам накладення стягнення за вчинені адміністративні правопорушення, є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а тому підстав вважати призначене стягнення несправедливим та необхідність його посилити, не вбачає.
Апеляційний суд також враховує, що дружина ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, має проблеми при ходьбі, тому автомобіль для їх сім`ї є необхідністю для забезпечення життєвих потреб та лікування дружини. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відшкодовано потерпілому шкоду, яка полягає у витратах на лікування та втраченому заробітку, не заслуговують на увагу, оскільки не є обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, перелік яких передбачений ст.35 КУпАП.
Крім того, як встановлено в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 вживав заходи для відшкодування шкоди, але потерпілий відмовився отримати часткове відшкодування, а бажав повного відшкодування.
Апеляційний суд звертає увагу, що до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди в результаті ДТП.
Відповідно до вимог статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги представника потерпілого, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП, правильно визначив вид стягнення у межах, установлених санкціями цих статей, з дотриманням вимог статей 33-36 КУпАП, у межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Обставин, які б слугували підставою для посилення стягнення, в апеляційній скарзі не зазначено, а посилання тільки на наявність майнової шкоди та не відшкодування її ОСОБА_1 добровільно у повному обсязі, не може бути підставою для посилення стягнення, оскільки питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведене, не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду з посиленням призначеного покарання, а отже апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бейлика А.Б. не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бейлика А.Б. строк оскарження постанови судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2023 року. 
       Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бейлика А.Б. залишити без задоволення.
Постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 122-4 КУпАПі накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя