ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 569/5163/22
провадження № 51-3441 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника (відеоконференція)                                    ОСОБА_6 ,
представника потерпілого (відеоконференція)      ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Рівненськогоміського суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021181010002233, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки, уродженця м. Чаїрли провінції Ерзінджан Турецької Республіки, зареєстрований та проживає у м. Стамбул Турецької Республіки, тимчасово проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
Рівненський міський суд Рівненської області вироком від 26 вересня 2022 року визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначив йомупокарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
 
За вироком суду ОСОБА_10 01 листопада 2021 року в обідній час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки на ґрунті ревнощів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 , передбачаючи наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, умисно завдав останній не менше тринадцяти ударів молотком в голову, спричинивши їй тілесні ушкодження від яких ОСОБА_11 померла на місці вчинення злочину.
Волинський апеляційний суд ухвалою від 28 лютого 2023 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та представника потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить судові рішення щодо ОСОБА_8 змінити та призначити йому найменш суворе покарання, визначене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
Захисник зазначає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, призначене засудженому, є занадто суворим, що, на переконання сторони захисту, свідчить про порушення права засудженого на справедливий суд. Крім цього, захист вважає, що судом порушено принципи призначення покарання, адже безпідставно враховано позицію потерпілої сторони. 
На думку захисника, суд не врахував всіх конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, поведінку потерпілої та пом`якшуючих покарання обставин.
Представник потерпілих подав заперечення на касаційну скаргу захисника і просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав подану касаційну скаргу. 
Прокурор та представник потерпілого заперечували проти задоволення касаційної скарги захисника.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про винуватість  ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація його діяння за ч. 1 ст. 115 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу засудженого через суворість, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.
Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_14 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_14 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких; конкретні обставини та спосіб його вчинення, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, не працює, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Також суд врахував ставлення ОСОБА_8 до вчиненого ним кримінального правопорушення, який повністю визнав свою вину у вчиненому, розкаявся, і позицію потерпілої сторони.
За відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд врахував пом`якшуючими покарання обставинами визнання вини та щире каяття.
З огляду на це суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_14 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке не є максимальним.
Колегія суддів вважає, що призначене  ОСОБА_14 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у статтях 50, 65 КК України.
Врахування судом позиції потерпілої сторони також не порушує принципів призначення покарання, про що стверджує захисник, оскільки така думка може братися судом до уваги, хоча й не є визначальною при призначенні покарання. 
Суд апеляційної інстанції, переглянувши вирок місцевого суду в апеляційному порядку, належно проаналізував доводи апеляційних скарг і надав на них відповіді згідно з вимогами КПК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
Таким чином, підстав для зміни оскаржуваних судових рішень і пом`якшення ОСОБА_14 покарання у зв`язку з його явною несправедливістю Верховним Судом в межах доводів касаційної скарги не встановлено.
Тому, керуючись положеннями ст. ст. 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                    ОСОБА_3