УХВАЛА
  
14 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 331/361/23
провадження № 61-1855ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Трачук Наталією Іванівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
В С Т А Н О В И В :
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2024 року, позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 24 жовтня 1992 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 2064.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн.
У лютому 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Трачук Н. І. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2024 року. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи про розірвання шлюбу.
Предметом спору у зазначеній справі є розірвання шлюбу.
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
У касаційній скарзі заявниці немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, а також на докази на їх підтвердження.
У касаційній скарзі заявниця зазначає, що вона бажає відновити справедливість, бо вона вдова, а не особа, яка розірвала шлюб з чоловіком, який загинув, виконуючи свій обов`язок із захисту Батьківщини і нею бажає залишитись.
Верховний Суд зауважує, що подавши касаційну скаргу на рішення суду, що не підлягає касаційному оскарженню, Трачук Н. І. необхідно було вказати винятки відповідно до пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Якщо для неї справа має виняткове значення, то у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. 
Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі, проте заявниця таких не зазначила.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Трачук Наталією Іванівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Копію ухвали направити заявниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
В. М. Ігнатенко
І. М. Фаловська