КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №755/15904/23
№ апеляційного провадження: 33/824/173/2024  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
22 лютого 2024 року                                                                                                  м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року під головуванням судді Метелешко О.В. щодо притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
                                                                   
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 02 жовтня 2023 року, о 12 год. 46 хв., керував автомобілем марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Микільсько-Слобідська, 1/А, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
 
Не погодившись з указаною постановою, 08 грудня 2023 року  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
В обґрунтування вимог зазначав, що зі складеним протоколом категорично не погоджується та вважає його таким, що складений з порушенням матеріального та процесуального права, не ґрунтується на об`єктивних доказах та виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності.
 
Вказує, що у протоколі відсутні докази безпосереднього керування ним транспортним засобом та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
 
Крім того, зазначає, що до протоколу додано відеоматеріал, який починається вже із зупиненого авто і він не був за кермом та не керував транспортним засобом стані наркотичного сп`яніння. 
 
Посилається на те, що будь-які трактуються на користь винної особи, в силу верховенства права відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
Вказує, що не було понятих під час відмови ОСОБА_1 від проходження на стан наркотичного сп`яніння.
 
Окрім того, не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, вважає його помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а матеріали були складені не на водія, а на пішохода, оскільки доказів знаходження за кермом транспортного засобу особи, що притягається до адміністративної відповідальності надано суду не було.
 
Зазначає, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факту керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.
 
Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.    
 
Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 02 жовтня 2023 року, о 12 год. 46 хв., керував автомобілем марки «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Микільсько-Слобідська, 1/А, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
 
Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: 
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 530036 від 02.10.2023, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;
 
направленням водія на огляд, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння. 
 
Відеоматеріалом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 буз зупинений у зв`язку з порушенням правил ПДР тим та під час спілкування з працівниками поліції у нього було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.Водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився на місці зупинки, у зв`язку з чим на нього було складено протокол  за ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
 
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського.
 
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
 
За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103від 17.12.2008 "Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
 
Згідно з ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
 
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння. Зокрема, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
 
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
 
За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Отже, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
 
Проте, вимоги зазначеного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
 
 Доводи апеляційної скарги про відсутність доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними та спростовуються відеоматеріалами на яких він під час розмови з поліцейськими не заперечував, що керував транспортним засобом. 
 
При цьому з відеозапису нагрудної камери убачається, що ОСОБА_1 самостійно звернеться до медичного закладу, між тим останній не долучив результатів, які спростували наявність ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу.
 
Відеозапис долучений до справи свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
 
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення й суд його оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
 
Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Твердження апелянта про допущені порушення працівниками поліції з причин незалучення понятих є безпідставними, оскільки за правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Відтак, долучений відеозапис є самостійним засобом доказування події адміністративного правопорушення.
 
Доводи скарги про те, що у протоколі відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд оцінює критично, оскільки працівниками поліції зачитався протокол, роз`яснювалися права та надавалася можливість ознайомитися з ним, надати пояснення та підписати протокол.
 
Між тим, ОСОБА_1 відмовся його підписувати та в процесі зачитування йому протоколу будь-яких заперечень не вказав.
 
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами скаржника, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
 
В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі", а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.
 
Скаржником не надано доказів, які б підтверджували його доводи, наведені в апеляційній скарзі, а під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.
 
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
 
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   Т.А. Слюсар