П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/25865/23	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 15.12.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                                                          -            Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:
-  визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті пенсії за минулий час; 
- призначити ОСОБА_1 статус пенсіонера та призначення пенсії з дати першої заяви на призначення пенсії від 15.07.2022 р.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з наступного дня після досягнення пенсійного віку (19.04.2022 р.).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 18.04.2022 року позивачу виповнилось 60 років. 15.07.2022 року позивач вперше звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України та подала заяву на отримання пенсії за віком. За результатами розгляду останньої позивач отримала рішення про відмову від 22.07.2022 р. № 155250017362 у зв`язку з відсутністю страхового стажу. 07.10.2022 року позивач друге звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України та подала заяву на отримання пенсії за віком. За результатами розгляду останньої позивач отримала рішення про відмову від 14.10.2022 р. №155250017362. 30.01.2023 р. позивач втретє звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України та подала заяву на отримання пенсії за віком. За результатами розгляду останньої позивач отримала рішення про призначення пенсії за віком. Після призначення пенсії позивач 24.02.2023 року звернулась до відповідача із заявою про перегляд всіх її попередніх заяв про призначення пенсії та виплату пенсії з наступного дня її народження. Відповідач листом від 22.03.2023 року відмовив у отриманні пенсії за минулий період, оскільки звернулась після спливу трьох місяців  з дня виникнення права на отримання пенсії за віком. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки пенсію позивачу не призначили під час першого звернення через не зарахування до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі через допущену в дипломі про освіту описку у прізвищі позивача, яка виникла внаслідок перекладу її прізвища з російської мови та є очевидною. Вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. 
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що позивач з 30.01.2023 р. перебуває на обліку у Головного управління та отримує пенсію за віком. Оскільки за призначенням пенсії позивач  повторно звернулась після спливу трьох місяців  з дня виникнення її права, для призначення пенсії з більш раннього строку підстав нема. Отже, дії відповідача при призначенні пенсії позивача є законними та обґрунтованими. Також відповідач вказував на власні дискреційні повноваження щодо призначення пенсії. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

18.04.2022 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років. 
15.07.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно розписці-повідомленню від 15.07.2022 року позивачем додано до заяви до диплом про навчання № НОМЕР_1 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення пенсії, паспорт, свідоцтво про шлюб, трудову книжку. Також вказано перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії: диплом про освіту (79-86) та довідка про прийняття на роботу (навчання) (10.10.1988 р. - 09.01.1990 р.) та визначено строк для подання документів до 14.10.2022 р. 
У зв`язку із принципом екстериторіальності дана заява розглядалась Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого від 22.07.2022 року № 155250017362 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому було зараховано всі надані позивачем періоди, загальний стаж визначено 27 років 10 місяців 3 дні. Також у даному рішенні зазначено, що останнє може бути переглянуте у разі надання додатково підтверджуючих документів або оскаржене в органі Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.
07.10.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала архівну довідку Одеського національного медичного університету від 26.07.2022 р.  № 01-18/321 та диплом від 30.06.1986 р. НОМЕР_2 про період власного навчання для збільшення страхового стажу. Згідно розписки-повідомлення від 07.10.2022 р. перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, не вказано. 
У зв`язку із принципом екстериторіальності дана заява розглядалась Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, рішенням якого від 14.10.2022 р. № 15525017362 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Не зараховано період навчання в ОНМУ у зв`язку з розбіжністю дошлюбного прізвища, загальний стаж визначено 27 років 10 місяців 3 дні. Також у даному рішенні зазначено, що останнє може бути оскаржене в органі Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.
30.01.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно розписці-повідомленню від 30.01.2023 р. позивачем додано до заяви диплом про навчання № НОМЕР_1 , довідку про прийняття на роботу (навчання) від 04.01.2023 р. № 01-18/25, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення пенсії, заяву про спосіб виплати пенсії, паспорт, свідоцтво про шлюб, трудову книжку.
У зв`язку з чим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено пенсію за віком ОСОБА_1 , обчислену при страховому стажі 34 роки 2 місяці.
24.02.2023 року звернулась до відповідача із заявою про перегляд всіх її попередніх заяв про призначення пенсії та виплату пенсії з наступного дня її народження.
Листом від 22.03.2023 року відповідач повідомив, що оскільки позивач повторно звернулась після спливу трьох місяців з дня виникнення права, для призначення з більш раннього строку підстав нема. 
Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за минулий час, а дії відповідача вважає протиправними, а тому звернулась до суду із даним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІУ).
Частиною 1 статті 9 Закону №1058 встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Ст. 45 Закону № 1058 врегульовано, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.8 Порядку №22-1).
Відповідно до пункту 1.9 Порядку №22-1, зокрема, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Матеріалами справи підтверджується, що 15.07.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 22.07.2022 року № 155250017362 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. 
07.10.2022 року позивач звернулась із заявою про призначення пенсії, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.10.2022 року № 15525017362 позивачу відмовлено у призначенні пенсії через розбіжності дошлюбного прізвища.
30.01.2023 р. позивач знов звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно розписці-повідомленню від 30.01.2023 р., додавши диплом про навчання № НОМЕР_1 , довідку про прийняття на роботу (навчання) від 04.01.2023 р. № 01-18/25, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення пенсії, заяву про спосіб виплати пенсії, паспорт, свідоцтво про шлюб, трудову книжку. На підстав поданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено пенсію за віком ОСОБА_1 , обчислену при страховому стажі 34 роки 2 місяці.
Як правильно встановлено судом та фактично не оскаржується сторонами по справі рішення від 22.07.2022 року №155250017362 та від 14.10.2022 року №15525017362, якими позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком не оскаржувались.
Отже, зі встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується із висновками суд першої інстанції щодо відсутні підстав для призначення позивачу статусу пенсіонера та пенсії з дати першої заяви на призначення пенсії від 15.07.2022 р. 
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст.317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	К.В. Кравченко   Н.В. Вербицька