КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/12336/2023                                                              Доповідач - Ратнікова В.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
м. Київ                                                                                   Справа № 760/1902/23
      29  грудня 2023 року   Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової  палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Кирилюк Г.М.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва  від 05 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини - інваліда, -
в с т а н о в и в :
У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини - інваліда.
  В обґрунтування позову зазначала, що 27 серпня 2011 року вона  та ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний запис № 79.
Від шлюбу з ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитині встановлено діагноз : генетична епілепсія, атиповий дитячий аутизм із значним інтелектуально -когнітивним дефіцитом, та визнано інвалідом підгрупи-А.
26 вересня 2022 року рішенням Солом'янського районного суду міста Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Зазначає, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із нею та знаходиться на її утриманні.
Вказує на те, що прикладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, однак це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби на її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків та на інші життєві потреби.
Окрім того, у зв'язку із хронічним генетичним захворюванням донька потребує спеціального безглютенового та безлактозного харчування, регулярних медичних обстежень, лікування та профілактики.
Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний духовний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Однак вона самостійно не може забезпечити такий рівень, тому батько, що є працездатним, має стабільний заробіток, постійну роботу, рухоме майно (автомобіль Nissan AlmeraClassic, НОМЕР_1 ) повинен утримувати свою неповнолітню дитину.
Зазначає, що станом на дату подання позовної заяви, вона не працевлаштована та в майбутньому не має можливості працевлаштуватися і отримувати постійний дохід у зв'язку із хворобою доньки, яка не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, контролювати себе, за своїм станом здоров'я дитина потребує стороннього догляду та опіки. Окрім того, відповідно до консультативного висновку № 466 від 07 липня 2022 року донька - ОСОБА_3 потребує індивідуальної форми навчання.
Враховуючи викладене, просила суд  стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви і до повноліття дитини. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом.
           Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року відкрито строщене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини - інваліда, з якою проживає дитина.
          У березні 2023 року на адресу Солом'янського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 . Відповідно до якого, вимоги позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини він  визнає, однак заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача- ОСОБА_2 , як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю.
          Зазначає, що обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного із подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, є не тільки наявність в дитини інвалідності та неспроможність обходитися без постійного стороннього догляду, а й отримання позивачем Державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю І групи - 100% прожиткового мінімуму, встановленого законом, надбавки на догляд за особою з інвалідністю І групи, матеріальної допомоги по програмі Київради «Турбота», а також врахування стану здоров'я і можливостей в другого із подружжя надавати матеріальну допомогу.
          Вказує на те, що окрім зобов`язань щодо утримання дитини, він має кредитні зобов`язання, що підтверджуються витягом з Українського Бюро Кредитних Історій та довідкою з АТ « Державний ощадний банк України».
          Також зазначає, що має витрати, пов`язані із незадовільним станом здоров`я, що підтверджується медичною характеристикою, ксерокопіями виписних епікризів та довідки військо-лікарської комісії, а також протоколом ультразвукового дослідження органів малого тазу та нирок.
          У березні 2023 року на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_2 , в якій вона  зазначила, що підтримує свої позовні вимоги, а аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, вважає необгрунтованими.
          Зазначає, що  ст.88 СК України  однозначно вказує на те, що  призначення аліментів не може бути пов'язане з матеріальним становищем позивача, в зв'язку з чим вважає, що отримання або неотримання нею державної соціальної допомоги на дитину із інвалідністю не має жодного юридичного значення і не може бути враховано під час судового спору.
         Вказує на те, що відповідач є військовослужбовцем та отримує гідне грошове забезпечення, однак при поданні відзиву    не повідомив суд про свої доходи, не надав суду відповідні офіційні документи.
           Окрім того, зазначає, що повідомлений відповідачем факт  наявності  кредиту не може бути підставою для прийняття рішення судом про відмову в призначенні аліментів відповідно до ст.88 СК України, оскільки  така  відмова не передбачена чинним законодавством,  наявність  кредитних зобов`язань   є особистою справою відповідача та не має відношення до підстав або предмету позову.
           У травні 2023 року на адресу  Солом'янського районного суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача. Відповідно до яких вважає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
           Зазначає, що вказані ним у відзиві кредити були отриманні на обстеження та лікування дитини.
           Вказує, що  посилання позивача на те, що отримання відповідачем кредиту не може бути підставою для відмови в призначенні аліментів є необгрунтованими, оскільки наявність кредитних зобов`язань вказує на матеріальне становище платника аліментів і його можливість надати допомогу. 
         Окрім того, зазначає, що до матеріалів справи надано докази, що вказують на незадовільний стан його здоров'я, що також потребує значних витрат та неможливість сплачувати аліменти на утримування позивача в розмір частки доходу.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини - інваліда задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, а саме: з 23 січня 2023 року і до повноліття дитини, тобто,   ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто зі    ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, а саме: з 23 січня 2023 року і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з   ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 1073,60грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 04 липня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У разі відсутності підстав для скасування судового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у справі №760/1902/23 змінити його в частині (розміру) частки аліментів щодо утримання позивачки, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, враховуючи його стан здоров`я та матеріальне становище, як платника аліментів, виходячи із критеріїв співмірності та справедливості.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції  в оскаржуваній  частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
 Зазначає, що задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на користь позивача на її утримання, як матері дитини-інваліда, з якою проживає дитина у розмірі частини доходу платника аліментів є необгрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає встановленим обставинам справи та наданим доказам.
 Вказує на те, що якщо один із подружжя, в тому числі  і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
  Вважає, що обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, є не тільки наявність в дитини інвалідності та неспроможності обходитись без постійного стороннього догляду, а й можливостей в другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.
Зазначає, що у відзиві на позовну заяву ним було повідомлено суд  про наявність у нього кредитних зобов`язань, що підтверджуються витягом з Українського Бюро Кредитних Історій та довідкою з АТ « Державний ощадний банк України», дані кошти були отриманні на обстеження та лікування дитини ОСОБА_3 . 
Окрім того, до матеріалів справи надано докази, що вказують на незадовільний стан його здоров'я, що також потребує значних витрат.
 Вважає безпідставними та необгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неприйняття вищевказаних доказів про стан здоров'я платника аліментів та його матеріальний стан.
 18 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , відповідно до якого,  вважає рішення суду першої інстанції законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  а тому  підстави для його скасування в оскаржуваній частині відсутні.
   Зазначає, що обгрунтовуючи апеляційну скаргу,  відповідач опирається на свій стан здоров`я  та матеріальний стан,  однак не надає доказів, які б підтверджували понесення ним значних витрат на « незадовільний стан здоров`я»  та документів, які б містили  відомості про використання кредитних коштів  для обстеження та лікування дитини ОСОБА_3 , що спростовує твердження відповідача.
   Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому навмисно  не надав до суду відомостей про доходи та доказів на підтвердження неможливості надання їй матеріальної допомоги, оскільки має гарне грошове забезпечення.
  Зазначає, що спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнана інвалідом саме підгрупи А, це підтверджує факт надзвичайної (повної) залежності від постійного стороннього догляду, фактичної нездатності до самообслуговування через, що вона не має можливості працевлаштуватися, вимушена постійно наглядати за дитиною, займатися її розвитком, оздоровленням, лікуванням та періодично проходити медичні огляди, які потребують значних матеріальних витрат. На підтвердження цього надано консультативний висновок від 17.03.2023 року Лікувально-діагностичного центру неврології та епілептології «Епі NET», яким доньці призначено медикаментозне лікування, проведення контрольних аналізів, спостереження у лікарів та зайняття зі спеціалістами у галузі реабілітації та консультаційний висновок лікаря ортопеда від 24.05.2023 року, яким також рекомендовано басейн, ЛФК, масаж та ортопедичне взуття, прийняття вітамінів. 
  Вказує на те, що підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Згідно  вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
  Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву  на апеляційну скаргу,  вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач та відповідач з 27 серпня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року (справа № 760/10814/22) (а.с.33).
   ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного  управління юстиції у Харківській області.
   Встановлено, що спільна дитина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю.
Відповідно до корінця медичного висновку №27 Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Амбулаторне відділення №2 про дитину інваліда віком до 16-18 років від 12 лютого 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має хронічне психологічне захворювання(а.с.36).
Згідно консультативного висновку дитячого психіатра Медичного центру «Меділекс» від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз:порушення психологічного розвитку з порушенням формування рецептивної і експресивної мови, порушення комунікативної поведінки, пароксизмальний розлад сну на фоні патологічного типу ЕЕГ F88 F80.1 F80.2.(а.с.37)
Відповідно до клінічного висновку Кафедри загальної, дитячої, судової психіатрії та наркології  НМАПО ім. П.Л. Шупика Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києва від 01 грудня 2018 року  ОСОБА_3 встановлено діагноз: атипічний дитячий аутизм зі значними інтелектуально-когнітивним дефіцитом, на фоні залишкових явищ перинатальної гіпоксичної енцефалопатії.(а.с.38)
 Згідно консультативного висновку Лікувально-діагностичного центру неврології та епілептології «Епі.NET» від 04 липня 2022 року ОСОБА_3 встановлено діагноз генетична епілепсія, затримка психомовленнєвого розвитку, генетичний сидром не верифікований.(а.с.39).
  Відповідно до консультативного висновку № 466 Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Амбулаторне відділення №2 від 07 липня 2022 року ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує  індивідуальної   форми навчання у 2022 -2023 р. (а.с.43)
 З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Солом`янського району міста Києва від 20 грудня 2022 року, на запит адвоката Лєгостаєва І.В.,   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в КНП « Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», амбулаторія №8. Дитина з інвалідністю з 12 лютого 2019 року перебуває на «Д» обліку у психіатра. Відповідно до виписки з Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру (центр рідкісних (орфанних) захворювань) в дитини наявне комплексне порушення обміну речовин: недостатність метіонінсинтетазиредуктази, гіпергомоцистеінемія, непереносимість глютену, вторинна непереносимість лактози, порушення мінерального обміну(а.с.44).
Відповідно до посвідчення  серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації законним представником (опікуном) дитини інваліда ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Державну соціальну допомогу призначено з 12 лютого 2019 року до 04 вересня 2031 року у сумі  2 673, 95 грн.(а.с.35).
На підтвердження понесених витрат на утримання та лікування дитини-інваліда ОСОБА_3 , позивач- ОСОБА_2 надала квитанції та рахунки, а саме: рахунок № НОМЕР_4 від 06 грудня 2022 року; рахунок № НОМЕР_5 від 20 січня 2023 року; рахунок № НОМЕР_6 від 12 грудня 2022 року; рахунок на оплату № 653 від 08 серпня 2022 року; рахунок на оплату № 706 від 30 липня 2021 року; рахунок на оплату № 411 від 05 серпня 2020 року;  замовлення медичних послуг;рахунок-акт 4181508 від 03 серпня 2022 року; рахунок-акт 4180213 від 02 серпня 2022 року; рахунок-акт 3311461 від 07 травня 2021 року; рахунок -акт 2556718 від 09 липня 2020 року; оплата медичних послуг на замовлення №761021759; оплата медичних послуг на замовлення № 762018408;оплата медичних послуг на замовлення №110037368; оплата медичних послуг на замовлення №867004727; розрахунок оплати медичної допомоги № К190913/64 від 13 вересня 2019 року; видаткова накладна № 2625 від 13 грудня 2022 року;товарний чек № 5896 від 16 грудня 2022 року;товарний чек №5097 від 04 листопада 2022 року.
Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА мати ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( НОМЕР_7 ), військова частина.
Згідно медичної характеристики офіцера Збройних Сил України за вимогою ОСОБА_1 встановлені такі  діагнози: двобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 4-5 м, хронічний пієлонефрит в стадії нестійкої ремісії, сечокам`яна хвороба, хронічний простатит в стадії нестійкої ремісії.(а.с.60)
Відповідно до Виписного епікризу №903, виданого Військово-медичним клінічним центром Північного регіону капітан в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_7  з 22 жовтня 2010 року по 29 грудня 2010 року з діагнозом -сечокамяна хвороба, камінь лівого сечоводу, лівобічна ниркова коліка (а.с. 61).
 Згідно виписки з історії хвороби № 6358 капітан А1451 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_7 з  30 липня 2012 року по 10 серпня 2012 року з діагнозом сечосольовий діатез.(а.с.62).
З виписного епікризу ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в відділенні ІНФОРМАЦІЯ_8 з 13 серпня по 25 серпня 2020 року з діагнозом хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 6 м. на ліве вухо.( а.с.63).
 Відповідно до довідки військо-лікарської комісії від 01 вересня 2020 року підполковнику ОСОБА_1   встановлено діагноз- хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 6 м. на ліве вухо.(а.с. 64)
З виписного епікризу 17439 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в відділенні з 20 жовтня по 01 листопада 2021 року за діагнозом хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 5 м. на праве вухо, 4 м на ліве вухо.(а.с.65)
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року в частині стягнення з нього аліментів на  утримання ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У разі відсутності підстав для скасування судового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у справі №760/1902/23 змінити його в частині (розміру) частки аліментів щодо утримання позивачки, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище, як платника аліментів, виходячи із критеріїв співмірності та справедливості.
Отже, рішення суду в частині  стягнення зі   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки- ОСОБА_3   не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2   аліментів щодо утримання позивачки, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю.
Згідно  вимог  частини третьою статті 3  ЦПК  України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1 Закону України « Про охорону дитинства»  дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Відповідно до п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 року № 917 "Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям" підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.
Задовольняючи позовну вимогу щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частину заробітку (доходу) платника аліментів, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 є працездатним за віком та за станом здоров`я спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх вилів його доходу ( заробітку).
Колегія суддів із даним висновком суду першої інстанції  в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду першої інстанції позивач стверджувала, що відповідач є здоровим та працездатним, має стабільний заробіток, постійну роботу, та рухоме майно у власності. Станом на дату подання позовної заяви позивач не працевлаштована та в майбутньому не має можливості працевлаштуватися і отримувати постійний дохід у зв`язку із хворобою доньки, яка не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, контролювати себе, за своїм станом здоров`я дитина потребує стороннього догляду та опіки. Окрім того, відповідно до консультативного висновку № 466 від 07 липня 2022 року донька - ОСОБА_3 потребує індивідуальної форми навчання.
Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі не врахував наданих відповідачем доказів щодо стану  його здоров`я та його матеріального стану.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 На підтвердження матеріального стану відповідачем було вказано, що окрім зобов`язань щодо утримання спільної дитини, він має кредитні зобов`язання, що підтверджуються  витягом з Українського Бюро Кредитних Історій та довідкою з АТ « Державний ощадний банк України». Вказував на те, що дані кошти були отриманні на обстеження та лікування дитини ОСОБА_3 . 
Вказані доводи апеляційної скарги  колегія суддів  відхиляє з огляду на те, що наявність кредитних зобов`язань не свідчить про тяжкий матеріальний стан відповідача та про відсутність у нього  можливості для сплати аліментів. Під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції відповідачем не було надано доказів щодо  розміру його доходів, зокрема, декларації (довідки) про доходи (заробітна плата, пенсія), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що могли б свідчити про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю.
Окрім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що дані кредитні кошти були отриманні  ним та витрачені на обстеження та лікування дитини.
 На підтвердження обставин щодо стану здоров'я відповідачем було надано: медичну характеристику офіцера Збройних Сил України, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлені такі  діагнози: двобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 4-5 м, хронічний пієлонефрит в стадії нестійкої ремісії, сечокам`яна хвороба, хронічний простатит в стадії нестійкої ремісії;  виписний епікриз №903 виданий Військово-медичним клінічним центром Північного регіону відповідно до якого капітан в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_7  з 22 жовтня 2010 року по 29 грудня 2010 року за діагнозом - сечокам`яна хвороба, камінь лівого сечоводу, лівобічна ниркова коліка; виписку з історії хвороби № 6358 капітана НОМЕР_8 ОСОБА_1 , відповідно до якої останній  перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_7 з  30 липня 2012 року по 10 серпня 2012 року з діагнозом сечосольовий діатез;виписний епікриз ОСОБА_1 відповідно до якого останній перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в відділенні з 13 серпня по 25 серпня 2020 року з діагнозом хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 6 м. на ліве вухо; довідку військо-лікарської комісії від 01 вересня 2020 року відповідно до якого підполковнику ОСОБА_1   встановлено діагноз- хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 6 м. на ліве вухо; виписний епікриз 17439  відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в відділенні з 20 жовтня по 01 листопада 2021 року за діагнозом хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 5 м. на праве вухо, 4 м на ліве вухо. 
Відповідач зазначав, що  наявність у нього вказаних хронічних  захворювань потребує значних витрат, з урахуванням цього сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі частини його доходу ( заробітку)  у нього не має можливості.
Колегія суддів погоджується із даним доводом апеляційної скарги, та вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки вищезазначеним доказам стану здоров`я відповідача, що призвело до надмірного обтяження відповідача, як платника аліментів.
 Оцінивши  доводи апеляційної скарги відповідача разом із наданими доказами, колегія суддів   приходить до висновку, що дані докази в своїй сукупності не можуть бути підставою для відмови у позові, однак дають підстави для зменшення розміру аліментів  стягнутих з відповідача на користь позивача, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, а саме: з 23 січня 2023 року і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній частині  рішення суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку  про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 , про зміну оскаржуваного рішення в частині визначення щомісячного розміру аліментів на утримання позивача як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, а саме: з 23 січня 2023 року і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом, до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст.ст.7, 88, 91, 182  СК України, ст.ст.1, 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.2, 13, 81,  268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва  від 05 червня 2023 року в оскаржуваній частині  змінити,  зменшивши розмір аліментів,  стягнутих зі   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_9 , місце проживання:  АДРЕСА_2 )  на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( реєстраційний номер облікової картки платника податку  НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі заяви, а саме: з 23 січня 2023 року і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом, до досягнення дитиною повноліття.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                                         Судді