УХВАЛА
04 березня 2024 року
м. Київ
справа № 759/11219/13
провадження № 61-1107ск24
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
вирішуючи питання про самовідвід суддів Верховного Суду: Осіяна О. М., Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді справи за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від  04  грудня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у цій справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року, у задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.
18 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, АТ «УкрСиббанк» через адвоката Гладиш Я. М. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначені судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2024  року касаційну скаргу АТ «Укрсиббанк», подану адвокатом Гладиш Я. М. залишено без руху для усунення недоліків та запропоновано, на виконання вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, для підтвердження відомостей про наявність електронного кабінету адвокату Гладиш Я. М. надати суду свої ідентифікаційні дані (код РНОКПП). Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2024 року заявник направив до суду запитувані матеріали.
До відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                    АТ «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від  16  січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 рокуу цій справі суддями Верховного Суду: Осіяном О. М., Білоконь О. В., Сакарою Н. Ю. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
На обґрунтування підстав для самовідводу посилаються на те, що названі судді брали участь у цій справі № 759/11219/13 за касаційною скаргою АТ «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від  28  липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27  жовтня 2021 року за заявою АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . За наслідками розгляду касаційної скарги АТ «Укрсиббанк», ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2021 року (касаційне провадження № 61-19460ск21) відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав необґрунтованості касаційної скарги, а саме колегія суддів погодилась з безпідставністю вимог в частині видачі дублікату виконавчого листа та правильністю ухвалених судових рішень у цій справі. 
Касаційна скарга АТ «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від  04  грудня 2023 року, також стосується судових рішень у цій же справі № 759/11219/13.
Заяви суддів Верховного Суду: Осіяна О. М., Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. про самовідвід підлягають задоволенню з огляду на таке.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. 
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня                1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення                      від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Зважаючи на викладене, також ураховуючи, що судді: Осіян О. М., Білоконь   О. В., Сакара Н. Ю., брали участь у розгляді цієї справи № 759/11219/13 за касаційною скаргою АТ «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права в цій частині, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді касаційної скарги АТ «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 рокуу цій же  справі № 759/11219/13, також забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв про самовідвід суддів.
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтею 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Осіяна О. М., Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. задовольнити.
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсиббанк», подану адвокатом Гладиш Ярославою Миколаївною на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від  04  грудня 2023 року (касаційне провадження 61-1107ск24) передати на повторний автоматизований розподіл.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                           О. В. Білоконь

                                                                                                Н. Ю. Сакара