УХВАЛА

16 січня 2024 року 
м. Київ
справа №300/4558/22
адміністративне провадження № К/990/41987/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геш Іван Юрійович, на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі №300/4558/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Галицького ВДВС (далі - відповідач), у якому просила визнати протиправними дії відповідача в частині підготовки передачі арештованого майна на реалізацію на електронних торгах у виконавчому провадженні №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору з позивачки в сумі 244076,96 грн.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геш Іван Юрійович, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
04 січня 2024 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі №300/4558/22.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
В уточненій касаційній скарзі в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Поряд із цим, зазначення у касаційній скарзі доводів щодо фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування загальних підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 6 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом МЮУ від 05 серпня 2016 року № 2432/5 та зареєстровано в МЮУ 12 серпня 2016 року № 1126/29256 (далі - Положення).
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спірні процесуальні дії державного виконавця виникли та відбувалися саме в дні початку військової агресії російської федерації проти України. Через військову агресією російської федерації проти України Державне підприємство "Національні інформаційні системи" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №209 "Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану" тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України та відновила свою роботу лише 28 квітня 2022 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року №480 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану". Тому, суди попередніх інстанцій зауважили, що саме в період 24 лютого 2022 року по 27 лютого 2022 року, коли відповідач мав вчиняти передбачені процесуальні дії щодо організації передачі майна на електронні торги, в державі відбувалися активні події воєнного характеру, які у значній степені загрожували життю і здоров`ю громадянам України та іншим особам, і дотримання безпеки стало більш вагомими, в тому числі й щодо прав та обов`язків сторін виконавчого провадження.
Крім того, суди також врахували, що жодних альтернативних оцінок арештованого майна боржником не проводилось, інші експерти або суб`єкти оціночної діяльності не залучались та будь-яких доказів звернення до відповідача із запереченнями щодо висновку про вартість майна представником позивача до суду надано не було. Як зазначили суди попередніх інстанцій, отримання позивачем висновку про вартість майна є належним попередженням боржника про дії державного виконавця та достатнім для того, щоб останній міг передбачити і спрогнозувати наступні дії і рішення зі сторони органу виконавчої служби щодо реалізації арештованого майна на електронних торгах, які передбачені і визначені законом.
Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Норми, на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування яких посилається скаржник, є загальними та регулюють засади виконавчого провадження, а саме гласності та відкритості виконавчого провадження.
Водночас необхідно враховувати, що вирішуючи такі спори, суди застосовують положення статей в залежності від обставин, установлених у кожній конкретній справі.
Зокрема, у цій справі, судами попередніх інстанцій спірні процесуальні дії державного виконавця виникли та відбувалися саме в дні початку військової агресії російської федерації проти України. 
Однак, скаржником не наведено належних обґрунтувань щодо порушення судами попередніх інстанцій положень пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» за встанолвених обставин цієї справи.
Крім того, колегія суддів зауважує, що при вирішенні спірних правовідносин у вказаній справі не застосовувалися положення пункту 6 Розділу І Положення та відповідно оцінка вказаній нормі в оскаржуваних судових рішеннях не надавалася.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 21 грудня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.
Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геш Іван Юрійович, на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі №300/4558/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами у спосіб її надсилання до суду.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Л.О. Єресько  	
          	 В.М. Соколов   А.Г. Загороднюк