ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/882/24 Справа № 211/749/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №211/749/23 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та завданої моральної шкоди за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року (суддя Сарат Н.О, повний текст рішення складено 03 жовтня 2023 року), 

в с т а н о в и в :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та завданої моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона здійснила монтаж генеруючої установки, яка виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання за своєю адресою: АДРЕСА_1 . 02 грудня 2021 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про приєднання електроустановки певної потужності до Типового договору та надала відповідачу для цього відповідний пакет документів. 17 грудня 2021 року позивачем було здійснено повну оплату вартості послуги стандартного приєднання до електричних мереж в сумі 31590,63 грн. 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримано від ОСР АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» Технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок № 0064701512211038310000001. 15 лютого 2022 року відповідачем була надана послуга зі стандартного приєднання до електричних мереж домогосподарства ОСОБА_1 за вищевказаною адресою в частині зовнішнього електрозабезпечення, відповідно до умов договору. Однак, представником відповідача не було установлено контролер (модем), що є невід`ємною частиною обладнання, через що обладнання не працювало в повній мірі. 16 лютого 2022 року представником АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» було проведено роботи по заміні звичайного лічильника на двонаправлений, лічильник встановлено з початковими показами. 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про улаштування вузла обліку генеруючої установки приватного господарства, що виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання або енергії вітру за адресою АДРЕСА_1 . Однак, позивачці було повідомлено, що робота по існуючим заявкам будуть продовженні після завершення воєнного часу. Лише 17 червня 2022 року працівником АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Пензенська, 71, проведено огляд генеруючої установки, встановлено модем для передачі даних та проведено технічну перевірку, при цьому було зафіксовано покази генерації СЕС електричної 0,05 кВт та разом з позивачкою підписано акт про відповідність встановленої генеруючої установки приватного домогосподарства. надані схемі та потужності інверторного устаткування. Позивачка вважає, послуга з приєднання до електричних мереж ОСОБА_1 отримана з порушенням строків, так як саме з 22 лютого 2022 року відповідач мав улаштувати вузел обліку генеруючої установки приватного господарства, що виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання або енергії вітру, а тому 08 липня 2022 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою про відшкодування коштів, а саме упущеної вигоди, так як позивачка могла б отримувати прибуток, якщо б вищевказане обладнання працювало б, та просила сплатити моральну шкоду за порушення строків надання послуги з приєднання, що передбачена п. 4, 2, 5 глави 4.2 розділу IV КСР. Однак, як вбачається з відповіді АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» листом вх. № П-679/1001 від 08 липня 2022 року відмовлено позивачці у відшкодування коштів та пені за порушення строків надання послуги з приєднання, оскільки на думку відповідача, відсутні підстави для сплати вартості або надання постачальнику електричної енергії, які фактично не були вироблені СЕС позивачки та віддані у електричну мережу. Позивачка зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме не підключення придбаного нею вказаного обладнання до мереж електропостачання, вона не отримала прибуток, який могла отримати (упущена вигода), а саме реалізація 5100 кВт генеруючої електроенергії державі, а саме за неповний місяць лютого 300 кВт, березень - 1000 кВт, квітень - 1400 кВт, травень - 1600 кВт, та неповний місяць червня 2022 року - 800 кВт, що в грошовому еквіваленті становить 28101 грн з розрахунку 5,51 грн за 1 кВт. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки в сумі 28101,00 грн та моральну шкоду 20000 грн.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та завданої моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки (упущену вигоду) в сумі 26448,00 грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про судові витрати.
З вказаним судовим рішенням не погодився відповідач АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що після надання послуг приєднання до електричних мереж, 16 лютого 2022 року представником АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» було проведено по заміні звичайного лічильника на двонаправлений з можливістю врахування електричної енергії виробленої СЕС споживача по зеленому тарифу. Лічильник встановлено з початковими показниками, що не заперечується позивачем. Отже, улаштування засобу комерційного обліку на об`єкті позивачки відбулося 16 лютого 2022 року і з цієї дати СЕС позивача фактично мала можливість виробляти електричну енергію по зеленому тарифу, проте позивачка не передавала показники генерації. Зазначив, що після введення по всій території України воєнного стану, з метою мінімізації ризиків представники АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» тимчасово не проводили деякі заходи, проте відсутність модему (контролеру) не є перешкодою для генерації електричної енергії. Модем може лише забезпечувати дистанційне зчитування даних приладу обліку. Будь-які строки встановлення модему діючим законодавством України не передбачено, а тому і не були порушені. Посилаючись на практику Верховного Суду вказує, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи: шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Водночас, розрахунок позивачем здійснено на власний розсуд та без дотримання елементарних норм та законодавства у галузі енергетики. Позивачка сама особисто зазначає, що даний об`єм є приблизним, тобто лише припущенням. У розрахунку зазначено об`єм електроенергії, який міг бути сгенерований СЕС. При цьому відсутня інформація щодо об`єму спожитої ОСОБА_2 електричної енергії за певний період.
Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 здійснила монтаж генеруючої установки, яка виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання за своєю адресою: АДРЕСА_1 .
17 грудня 2021 року ОСОБА_1 здійснено повну оплату вартості послуги стандартного приєднання до електричних мереж в сумі 31590,63 грн.
15 лютого 2022 року відповідачем була надана послуга зі стандартного приєднання до електричних мереж домогосподарства ОСОБА_1 за вищевказаною адресою в частині зовнішнього електрозабезпечення, відповідно до умов Договору. Також ОСОБА_1 отримано від ОСР АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок № 0064701512211038310000001. Відповідно до пунктів 2 та 3 ТУ існуюча дозволена потужність за вказаною адресою згідно договору про розподіл електричної енергії становить 3 кВт, а прогнозоване навантаження з урахуванням існуючої дозволеної потужності - 18 кВт.
Згідно з актом від 16 лютого 2022 року представником АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» було проведено роботи по заміні звичайного лічильника на двонаправлений, лічильник встановлено з початковими показами.
22 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства із заявою про улаштування вузла обліку генеруючої установки приватного господарства, що виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання або енергії вітру за адресою АДРЕСА_1 .
З акту про відповідність встановленої генеруючої установки приватного домогосподарства надані схемі та потужності інверторного устаткування вбачається, що 17 червня 2022 року працівником відповідача за адресою АДРЕСА_1 , проведено огляд генеруючої установки, встановлено модем для передачі даних та проведено технічну перевірку, при цьому було зафіксовано покази генерації СЕС електричної 0,05 кВт.
08 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою заявою про відшкодування коштів, а саме упущеної вигоди, так як позивачка могла б отримувати прибуток, якщо б вищевказане обладнання працювало б, та просила сплатити моральну шкоду за порушення строків надання послуги з приєднання, всього на суму в розмірі 42500,00 грн.
Листом від 05 серпня 2022 року № 23423/1001 АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відмовило позивачці у відшкодування коштів та пені за порушення строків надання послуги з приєднання.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди) в розмірі 26448,00 грн та моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно із статтею 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України).
Упущена вигода як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання, у разі недопущення правопорушення (постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17).
При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання (постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №908/2261/17).
Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Сторона, яка порушила свої зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення діяльності, має відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, пов`язані з виправленням пошкодженого майна, а в разі неможливості виправлення (втрати) - його дійсна вартість.
З аналізу позовної заяви та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачка не зверталась до суду з вимогою про визнання протиправною поведінки, дії чи бездіяльності відповідача. Крім того розрахунок обсягу збитків здійснено на власний розсуд та без дотримання норм та законодавства у галузі енергетики.
За таких обставин, апеляційний суд не приймає розрахунок позивачки як належний доказ.
Відтак, з урахуванням вимог статті 78 ЦПК України даний розрахунок є неналежним доказом у справі.
Як вбачається із частини1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною 3 вказаної вище статті сторони мають права обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто, позивачка не довела факт спричинених їй збитків та їх реальність, обґрунтування їх розміру, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Такі докази матеріали справи не містять.
У постанові Верховного суду України від 14 червня 2017 року у справі № 923/2075/15 зазначено, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для стягнення. Тобто, навіть належний висновок судової економічної експертизи про розмір неодержаного доходу не є належним доказом реальності неодержання доходів. Враховуючи позицію Верховного суду України, для стягнення упущеної вигоди необхідно не тільки у належний спосіб встановлювати її розмір, але і доводити високий ступінь ймовірності такої вигоди.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Також, частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (абзац 1 частини 3 статті 23 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 зазначеної частини).
Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, потрібні для відновлення попереднього стану. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У справі, що переглядається, позивачка не довела обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, зокрема те, що їй було завдано таку шкоду, не обґрунтувала її розмір й причинний зв’`язок між шкодою й діями відповідача. В справі, не встановлено винних дій відповідача.
З огляду на наведене, апеляційний суд доходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди. Втім, ОСОБА_1 належних та допустимих доказів завдання їй моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідача не надала.
На підставі наведених вище обставин справи та норм матеріального закону апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, не врахував відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки, тому зробив помилковий висновок про часткове задоволення позову.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду справи встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідачем при поданні скарги сплачено судовий збір в розмірі 2119,58 грн, тому з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2119,58 гривень.
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» задовольнити.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» про відшкодування збитків (упущеної вигоди) та завданої моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» понесені витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2119,58 гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Судді                                                                                І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста