ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1686/24 Справа № 201/5054/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк»
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року,-
ВСТАНОВИВ:

       ІСТОРІЯ СПРАВИ 
01.08.2022 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому ставилось вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 02.05.2018 року станом на 11.01.2022 року у розмірі 43798, 93 грн. та понесених судових витрат.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       04.12.2023 року від Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у розмірі 31598, 93 грн., оскільки відповідач добровільно сплатив Банку 12200 грн. В частині стягнення 12200 грн. - закрити провадження у справі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Клієнт, уклавши Договір, шляхом підписання Анкети-заяви підтверджує, що був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформації щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погоджується з ними. 
Таким чином, на момент підписання Анкети-заяви від 02.05.2018 року, Клієнт був належним чином ознайомлений з умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. 
У п.6 Анкети-заяви зазначено, що Клієнт підтверджує, що всі наступні правочини будуть вчинятись ним з використанням простого електронного підпису або УЕП.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір підписаний у мережі в електронному вигляді.
При здійсненні платіжних операцій в системах дистанційного обслуговування - виконання в програмних комплексах маніпуляцій, спрямованих на успішне завершення платежу, прирівнюється до електронного підпису клієнта. 
А тому посилання суду першої інстанції, що Відповідач не був ознайомлений з Умовами та правилами, безпідставні. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило. 

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
              Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною,  ціна позову  складає 43798, 93 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

            Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено. 

02.05.2018р. ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву, відповідно до умов якої останній погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору підтвердив, що з вищевказаними банківськими документами ознайомився та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 9).
Просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у банку.
Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.
Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах та паперових носіях.
Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.
Згідно доводів банку, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту станом на 11.01.2022р. в розмірі 43798,93 грн. (а.с. 6 - 8).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із наступного.

Як вбачається з матеріалів позову банку, особливістю проекту monobank є здійснення банківського обслуговування дистанційно за допомогою використання клієнтами банку мобільного додатку. Видача картки здійснюється після попередньої ідентифікації клієнта спеціалістами банку, після чого активація картки та її використання здійснюється клієнтом онлайн.
Згідно анкети-заяви від 02.05.2018р., усі повідомлення, угоди, листи, підписання договорів здійснюється клієнтом банку онлайн за допомогою електронного цифрового підпису, здійсненого з генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом електронного цифрового підпису.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недоде
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12.01.2021р. по справі №524/5556/19, від 09.09.2020р. по справі №732/670/19, від 23.03.2020р. по справі №404/502/18, від 07.10.2020р. по справі №127/33824/19 тощо.
Таким чином, суд зауважує, що дійсно перш ніж надавати кредитні кошти позичальнику, зважаючи на те, що проект monobank є онлайн банком, з метою дотримання вимог чинного законодавства, банком було особисто здійснено попередню ідентифікацію відповідача, отримано документи, що підтверджують його особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальника було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватися позичальником з метою засвідчення будь-яких дій згідно з договором в мобільному додатку.
Тобто, позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідача, останній ознайомився з ними та погодився з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження з позичальником усіх необхідних умов кредитного договору, зокрема і щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення виконання зобов`язання.
В той же час, суд зауважує, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача і вказаними банківськими документами та погодження з ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги суду, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення з вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, неустойкою, комісією, та які у зв`язку з відсутністю вказаних доказів до стягнення не підлягають.
Аналогічно суд вважає безпідставним довід банку, що факт ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту підтверджується ще й тим, що під час реєстрації в мобільному додатку, після введення номеру телефону відповідач має ознайомитися з Умовами і натиснути "Продовжити", де визначено, що натискаючи "Продовжити", вона погоджується з умовами та тарифами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази фактичного ознайомлення позичальника з вказаними Умовами, тобто в даному випадку, суд вважає, що не дивлячись на електронну форму відповідної дії, до вказаних правовідносин є застосовною правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, тобто за відсутності доказів підписання відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Паспорту споживчого кредиту, чи в письмовій, чи в електронній формі, останні не можуть вважатися частиною кредитного договору, та такими, що належним чином погоджені з позичальником.
Суд вважає доведеним факт отримання позичальником кредитних коштів АТ «Універсал Банк», оскільки на підтвердження цього є виписка по картковому рахунку відповідача, яка є первинним банківським документом та належним доказом існування заборгованості перед банком (а.с. 70 -71, 85 - 87), про що вже неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх постановах.
В той же час, суд не погоджується з сумою такої заборгованості, яку, зокрема, банк просить стягнути на свою користь, а саме заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43798,93 грн. та вважає її необґрунтованою з огляду на наступне.
Так, з розрахунку заборгованості видно, що відповідачу АТ «Універсал Банк» було встановлено кредитний ліміт в розмірі 80000,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, відповідач коштами банку користувався.
При цьому, суд зауважує, що банком щомісячно списувалися відсотки за користування кредитом, що фактично збільшувало розмір заборгованості, загальна сума нарахованих відсотків згідно з випискою по картковим рахункам (а.с. 6 - 8).
Загалом нараховані відсотки становлять 33317,22 грн. 
Таким чином, згідно власноручної калькуляції судом вбачається, що заборгованість за тілом кредиту у позичальника станом на 11.01.2022р. становить 43798,93 грн. За вирахуванням 33317,22 грн. (відсотки) , заборгованість становитиме 10481,71 грн. 
Таким чином сума заборгованості по тілу кредиту формувалася як за рахунок відсотків за користування кредитом так і неустойки (пені) банку.
Отже, суд доходить висновку, що оскільки доказів погодження між сторонами сплати відсотків за користування кредитом, неустойки, їх розміру, відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, позивачем не надано ні в письмовому, ні в електронному вигляді, стягненню підлягали б лише фактично отримані позичальником кошти, в той же час, згідно власноручної калькуляції судом вбачається, що відповідна заборгованість перед станом на 11.01.2022 р. становила 10481,71 грн.
В той же час, як видно з виписок руху коштів по рахунку відповідача НОМЕР_1 від 19.04.2023р. (за період 11.01.2022р. - 19.04.2023р.), від 21.08.2023р. (за період 01.05.2023р. - 31.05.2023р.), від 21.08.2023р. (за період 01.06.2023р. - 01.07.2023р.), від 21.08.2023р. (за період 01.07.2023р. - 31.07.2023р.) та від 21.08.2023р. (за період 01.08.2023р. - 21.08.2023р.) ОСОБА_1 погашав свою заборгованість перед банком шляхом внесення щомісячних платежів. Загалом сплатив 11900,00 грн. (а.с. 70 - 71, 82 - 87 ). 
Оскільки позовні вимоги позивача стосуються заборгованості, розрахованої станом на 11.01.2022р., згідно власноручної калькуляції судом було встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» станом на 11.01.2022р. становив 10481,71 грн., тому суд враховує факт сплати ОСОБА_1 після 11.01.2022р. на користь банку 11900,00 грн., що перевищує суму заборгованості. 
Враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивачем не додано належних доказів, на підтвердження підпису відповідачем у електронному вигляді Умов та правил кредитування. 
Позивачем лише роздруковані Умови та правила, але з них не вбачається, що вони підписані відповідачем.

Доводи апеляційної скарги на правильність рішення суду першої інстанції не впливають.

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
       Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. 
       Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
       Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

       Судді: