ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року          м.Дніпро         Справа №  912/864/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,    
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Батовська Т.І., адвокат (в залі суду); 
від відповідача: Лисенко С.В., адвокат (поза межами суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” на ухвалу  Господарського суду Кіровоградської області від 27.09.2023 (суддя Закурін М. К., повний текст якого підписаний 28.09.2023) у справі № 912/864/23
за позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія”
про стягнення 214783344,86 грн,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.09.2023 у справі №912/864/23 відмовлено ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” у задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення.
Не погодившись із зазначеною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія”, в якій просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішенням, яким задовольнити заяву ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” про розстрочку виконання судового рішення. 
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що:
-           виконання рішення в повному обсязі одноразовим платежем є неможливим через скрутну фінансову ситуацію підприємства, яка виникла в результаті кризи неплатежів з боку держави в особі державних підприємств ДП "Гарантований покупець" та ПрАТ НЕК "Укренерго" сума основного боргу яких перед Відповідачем становить 1 061 312 702,55 грн. одного та 222 353 963, 81 грн. іншого, який продовжує збільшуватись. При цьому ПрАТ НЕК "Укренерго" не заперечує наявність у нього заборгованості перед Відповідачем;
-          виконує функції постачальника універсальних послуг на території Кіровоградської області – постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, а також залучене до виконання мобілізаційних завдань, а саме –  безперебійного постачання електричної енергії певним категоріям споживачів;
-          суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про те, шо відстрочення виконання рішення, в межах строку визначеного статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, призводить до порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу Конвенції прав позивача на отримання коштів і тим самим захисту майнового права та його інтересу, є правомірним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення клопотання відповідача та відстрочення виконання рішення до 11.07.2024;
-          Господарським судом Кіровоградської області не було наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про неможливість відстрочення виконання рішення, і вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства та без дотримання балансу та інтересів сторін;
-          висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи щодо правомірного застосування судом ст. 231 ГПК України, а тому ухвала про відмову в розстроченні рішення є неправомірною;
-          постановляючи ухвалу про відмову в розстроченні виконання ним судового рішення суду першої інстанції, господарський суд порушив баланс інтересів сторін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін. 

Відповідно до протоколу  передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” на ухвалу  Господарського суду Кіровоградської області від 27.09.2023  у справі № 912/864/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 09.01.2024.
В судовому засіданні 09.01.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
          Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2023 у справі №912/864/23 провадження у справі в частині стягнення 18062500 грн. основної заборгованості закрито.
          Позовні вимоги задоволено частково.
          Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” 185842368,88 грн. основної заборгованості, 3669483,94 грн. річних, 7240901,10 грн. інфляційних та 939379,33 грн. компенсації по сплаті судового збору.
В частині стягнення 4250,51 грн. річних у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
21.09.2023 ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із заявою про розстрочку судового рішення, прийнятого у справі, строком на 11 місяців рівнозначними щомісячними сплатами – по 13079754,72 грн основного боргу, 658263,74 грн інфляційних та 33589,45 грн річних.
Свою заяву відповідач обґрунтовував тим, що:
- виконує функції постачальника універсальних послуг на території Кіровоградської області – постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, а також залучене до виконання мобілізаційних завдань, а саме – безперебійного постачання електричної енергії певним категоріям споживачів;
- з 04.03.2022 виконує функції постачальника “останньої надії”, що суттєво зменшило обсяги грошових надходжень та збільшило витрати на попередню закупівлю електричної енергії шляхом передоплати;
- у період збройної агресії зросла загальна заборгованість приватного та державного сегментів контрагентів, яким постачається електрична енергія, підтвердженням чому є дані Балансів підприємства станом на 31.12.2022 та 30.06.2023, за якими кредиторська заборгованість збільшилася на 200000000 грн; 
- основними боржниками підприємства є Державне підприємство “Гарантований покупець” та   ПрАТ “Національна енергетична компанія “Укренерго”, підтвердженням чому є розгляд у Господарському суді міста Києва справи № 910/1954/23 про стягнення з  ДП “Гарантований покупець” 1061312702,55 грн основного боргу, 5894264,74 грн пені, 25478547,36 грн річних та 85061804,84 грн інфляційних, а також наявність заборгованості ПрАТ “Національна енергетична компанія “Укренерго” за договором № 0206-09021 від 01.07.2019 у сумі 222353963,81 грн основного боргу, 1056591,41 грн річних та 1191753 грн інфляційних; 
- несвоєчасна сплата заборгованості за цією справою не спричиняє ПрАТ “Національна енергетична компанія “Укренерго” збитків, оскільки воно саме має заборгованість, яка перевищує його, зокрема, після ухвалення рішення ним сплачено 41965067 грн основного боргу, у зв`язку з чим залишок склав 143877301,88 грн.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в підтвердження необхідності розстрочення судового рішення ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” надала Баланси (Звіти про фінансовий стан) підприємства станом на 31.12.2022 та 30.06.2023, а також ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі № 910/1954/23 про судовий розгляд його позову до ДП “Гарантований Покупець” про стягнення заборгованості.
Згідно з Балансом на 31.12.2022 поточні зобов`язання (у тому числі кредиторська заборгованість) складали 1391664000 грн, а станом на 03.06.2023 – 1682698000 грн, тобто відбулося їх збільшення.
Водночас, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі № 910/1954/23 ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” спрямувала свої вимоги про стягнення з ДП “Гарантований Покупець” заборгованості у загальній сумі 1068874604,04 грн.
Відтак, ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” підтвердила лише наявні суми кредиторської заборгованості, а також існування спору щодо стягнення у судовому порядку дебіторської заборгованості.
Проте, ці докази та висловлені мотиви для розстрочення судового рішення не є достатніми, оскільки вони не вказують на неможливість або ускладнення виконання рішення за рахунок коштів, отриманих за наслідками всієї господарської діяльності підприємства; вони не підтверджують щомісячні надходження коштів та сплату ПрАТ “Національна енергетична компанія “Укренерго” заборгованості за рахунок інших джерел діяльності, у тому числі наявного майна.
Суд врахував загальновідомі ускладнення ведення господарської діяльності в умовах воєнного стану, військової агресії та їх негативний вплив на фінансовий стан учасників ринку електричної енергії, але стверджує, що їх наявність повинна знаходитися у причинно-наслідковому зв`язку з мотивами та підставами поданої заяви та доказами, які її підтверджують. У даному випадку ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” не довело відповідних обставин неможливості та ускладнення виконання судового рішення, а тому заява не є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Частиною п`ятою ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України.
Згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За приписами    ст. 331 Господарського процесуального кодексу України    за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.
Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.
Отже, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. 
У зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка подовжує період відновлення порушеного права Позивача, при її наданні суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати інтереси як заявника, так і Позивача.
Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан.
Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до    статті 74 Господарського процесуального кодексу України. 
До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.
Колегія суддів вважає, що заявником не доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі або роблять його неможливим, з огляду на наступне.
В обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення у даній справі, заявник подав Баланси (Звіти про фінансовий стан) підприємства станом на 31.12.2022 та 30.06.2023, а також ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі № 910/1954/23 про судовий розгляд його позову до ДП “Гарантований Покупець” про стягнення заборгованості.
Згідно з Балансом на 31.12.2022 поточні зобов`язання (у тому числі кредиторська заборгованість) складали 1391664000 грн, а станом на 03.06.2023 – 1682698000 грн, тобто відбулося їх збільшення.
Проте, як вірно зазначено господарським судом, відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі № 910/1954/23, ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” спрямувала свої вимоги про стягнення з ДП “Гарантований Покупець” заборгованості у загальній сумі 1068874604,04 грн.
Отже, ТОВ “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” підтвердила лише наявні суми кредиторської заборгованості, а також існування спору щодо стягнення у судовому порядку дебіторської заборгованості.
           Колегія суддів зазначає, що в підтвердження своїх доводів відповідач не надав доказів про неможливість виконання ним судового рішення з дня набрання ним законної сили; не навів доказів, які б свідчили про відсутність у нього на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; не навів доказів, які б вказували на ризик настання неплатоспроможності у разі виконання рішення суду.
Таким чином, підставою для відмови в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Фактичні обставини справи щодо правомірного застосування судом ст. 231 ГПК України (яким суперечить висновок суду) не доведено Відповідачем.
          Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Господарським судом Кіровоградської області не було наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про неможливість відстрочення виконання рішення, і вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства та без дотримання балансу та інтересів сторін, а також те, що висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи щодо правомірного застосування судом ст. 231 ГПК України, а тому ухвала про відмову в розстроченні рішення є неправомірною.
          Так, Господарський суд Кіровоградської області, відмовляючи відповідачу у задоволені клопотання про розстрочення виконання судового рішення, зазначив, що ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» не довело відповідних обставин неможливості та ускладнення виконання судового рішення, а тому заява не є обґрунтованою.
Мотиви, викладені в ухвалі від 27.09.2023 мотивовані ст. 331 ГПК України, за якою суд вправі розстрочити виконання рішення у випадку наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відносно порушення судом балансу інтересів сторін.
На думку відповідача, розстрочення оплати послуги і так не отриманої позивачем в строк, встановлений Договором про надання послуг з передачі електричної енергії, сприяє дотриманню балансу інтересів сторін.
При цьому, відповідач не наводить яким чином зберігається в цьому випадку баланс інтересу Позивача поряд з інтересами Відповідача.
Апеляційний суд погоджується з посилання позивача на те, що розстрочення виконання рішення матиме наслідком фактично безоплатне користування боржником чужими грішми, що суперечить нормам ЦК України щодо захисту права власності та загальним засадам цивільного законодавства — принципам добросовісності, справедливості та розумності. Така неможливість власника коштів домогтися їх повернення, безумовно, є порушенням права на мирне володіння майном, що, відповідно, має наслідком недотримання вимог ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.41 Конституції. Адже, за практикою Європейського суду з прав людини, право грошової вимоги є активом, який становить поняття «майно».
Верховний Суд в постанові від 18.02.2020 по справі № 922/2191/19 та постанові від 16.01.2020 по справі № 910/1820/19 зазначив наступний висновок: «Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальними дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів».
Крім того, воєнний стан в Україні збільшує рівень інфляції в економіці, через що розстрочка виконання судового рішення на 11 місяців порушить оптимальний баланс поряд з інтересами відповідача, інтересів позивача, який отримає належну йому за рішенням суду суму через рік вже значно знеціненими.
Розстрочивши виконання рішення, суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка істотно б порушувала майнові інтереси позивача внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення, зроблений зокрема виходячи із того, що після ухвалення рішення 13.09.2023 до моменту розгляду зазначеного клопотання – 27.09.2023 Відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 41 965 067,00 грн із 185 842 368,88 грн основної заборгованості на момент ухвалення рішення.
Отже, розстрочення сплати відповідачем стягнутих суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання ним його грошового зобов`язання за Договором порушить передбачений статтею 3 ЦК України принцип справедливості та поставить позивача в нерівне із відповідачем становище та не сприяє досягненню оптимального балансу інтересів обох сторін.
Також необхідно зазначити, що складне фінансове становище Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.
Така позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17, відповідно до якої: “Складне фінансове становище ТОВ "ЕСУ", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення”.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, а також у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18.
Дане твердження також знаходить своє відображення в практиці Європейського суду з прав людини (яка на підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується судом як джерело права), відповідно до якої відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші).
У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.
Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
З огляду на викладене, Господарський суд Кіровоградської області дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання судового рішення від 13.09.2023, а ухвала про відмову в задоволенні клопотання ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» про розстрочення виконання рішення є законною, обґрунтованою та постановлена з всебічним, повним з`ясуванням всіх обставин матеріалів справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали  суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Оскільки ухвала про відстрочку виконання рішення/постанови суду, передбачена п. 24 ч.1 ст.255 ГПК України, не відноситься до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені після апеляційного перегляду в касаційному порядку за приписами п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст.287 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.09.2023 у справі № 912/864/23 – залишити без задоволення.
Ухвалу  Господарського суду Кіровоградської області від 27.09.2023 у справі №912/864/23 – залишити без змін.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно вимог ст.287 ГПК України. 
          Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.01.2024.

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                               Ю.Б. Парусніков