ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/483/24 Справа № 215/2927/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Зубакової В.П., Тимченко О.О.
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,  без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року, яке ухвалено  суддею  Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року, -
       
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просить стягнути з відповідача невиплачену суму на день звільнення в розмірі 38 750,92 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день звернення до суду складає 14 587,85 грн., а також витрати за надання правової допомоги в розмірі 4 500 грн..
В обґрунтування позову зазначив, що 06.03.2017 р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду електрогазозварника 4 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №4 РУ-3 до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ». 20.04.2023 р. ОСОБА_1 було звільнено на підставі наказу № 3/88у від 20.04.2023 р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені йому не була виплачена компенсація за невикористану основну відпустку за період робот з 06.03.2022р. по 20.04.2023р. та заробітну плату на загальну суму 38 750,92 грн. Таким чином ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» заборгував ОСОБА_1 компенсацію за дні невикористаної щорічної відпуски, заробітну плату, внаслідок чого повинен сплатити на його користь середній заробіток за затримку при звільненні. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь суму, що належить йому від підприємства на день звільнення у розмірі 38 750,92 грн., середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум у розмірі 14 587,85 грн. та судові витрати.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (надалі – ТОВ «ПРОМИСЛОВІ- РЕМОНТИ»), код ЄДРПОУ 45136133, юридична адреса: 50019 м.Кривий Ріг вул. Маріупольська, 46.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на користь ОСОБА_1 суму, що належить йому від підприємства на день звільнення у розмірі 38 750 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 92 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14 587 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 85 коп., а всього 53 338 (п`ятдесят три тисячі триста тридцять вісім) грн. 77 коп.
Стягнуто з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. на користь держави.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»  просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з?ясування обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, замінивши відповідача ТОВ«ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», яке змінило назву на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» , не направив останньому ані позовної заяви, ані ухвали про залучення до участі у справі, ні рішення по суті справи. Про вказані обставини ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»  дізналося з веб-порталу «Судова влада України». 
Наполягає на тому, що належним відповідачем по справі є саме роботодавець позивача - ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», а заміна його на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є помилковою. Так, судом першої інстанції не було досліджено обставини створення ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» і не з?ясовано питання про те, чи прийняв останній на себе зобов?язання по виплаті нарахованої заробітної плати. Суд не з?ясував питаня про те, чи було пред?явлено позивачем, як кредитором, вимоги щодо виплати заробітної плати до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основного боржника, отримання від останнього відмови від задоволення такої вимоги або не одержання від нього в розумний строк відповіді на пред?явлену вимогу.
Зазначає, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань містяться відомості про те, що юридичними-особами правонаступниками ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» є: ТОВ «ПРОМСПЕЦБУДТОР», ТОВ «СОЛ-ПРОМ» та ТОВ «ПРОМ-РЕМОНТИ». Є незрозумілим чому з вищенаведених юридичних осіб позивач висунув вимоги лише до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»
Також, вказує на те, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» створено шляхом виділу із ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», із передачею йому активів та пасивів за розподільчим балансом та забов?язання по заробітній платі не передавалися. 
Наголошує на тому, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» несе виключно субсидіарну відповідальність із ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як і інші правонаступники.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
23.11.2023 до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання від ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», яке не є учасником даної справи про залучення цього підприємства як співвідповідача та визнання позову.
Дане клопотання не підлягає задоволенню адже на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції чинний цивільно-процесуальний закон не передбачає права суду апеляційної інстанції на залучення до участі в справі інших осіб у якості співвідповідачів.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06.03.2017р. працював у ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» на посаді електрогазозварника 4 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №4 РУ-3, наказом № 3/88у від 20.04.2023 р. звільнений за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», а.с. 7-10, 11.
Також згідно наказу ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» № 3/88у від 20.04.2023 р. відносно ОСОБА_1 передбачено компенсацію за невикористані 22 календарні дні основної відпустки за період роботи з 06.03.2022 р. по 20.04.2023 р., а також компенсацію за невикористані 3 календарних дня додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці за період роботи з 15.09.2022 р. по 20.04.2023 р., а.с. 11,12.
Згідно розрахункового листка за квітень ОСОБА_1 з моменту звільнення з роботи 20.04.2023 року станом на 10.05.2023 року ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» повний розрахунок не проведено, а.с. 12.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що  ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», правонаступником якого є ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», у встановлені строки не виплатив усі суми, належні до виплати при звільненні, зокрема, 38750,92 грн. – компенсація за невиплачену відпустку, тому також стягнув середній заробіток за затримки розрахунку в сумі 14587, 85 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом. 
Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Як встановлено судом та визнається сторонами, ОСОБА_1 з 01.02.2017 по 07.04.2023 перебував в трудових відносинах з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (а.с. 7-11).
Також згідно наказу ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» № 3/88у від 20.04.2023 р. відносно ОСОБА_1 передбачено компенсацію за невикористані 22 календарні дні основної відпустки за період роботи з 06.03.2022 р. по 20.04.2023 р., а також компенсацію за невикористані 3 календарних дня додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці за період роботи з 15.09.2022 р. по 20.04.2023 р., а.с. 11,12.
Згідно розрахункового листка за квітень ОСОБА_1 з моменту звільнення з роботи 20.04.2023 року станом на 10.05.2023 року ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» повний розрахунок не проведено, а.с. 12.
Тому суд першої інстанцїіх дійшов вірного висновку щодо стягнення цієї заборгованості, розмір якої не оспорюється, у судовому порядку.
Спір між сторонами виник з приводу покладення на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» обов?язку із своєчасного розрахунку при звільненні, як на правонаступника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ».
Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»  є неналежним відповідачем у справі, оскільки ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»  було утворено відповідно до рішення №07/03 єдиного учасника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» від 07 березня 2023 року та рішення №1 єдиного засновника про створення ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» від 11 квітня 2023 року, шляхом виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» відповідно до розподільчого балансу останнього.
Статтею 109 ЦК України унормовано, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. 
Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. 
Суд, що прийняв рішення про виділ, у своєму рішенні визначає учасника юридичної особи або вищий орган юридичної особи (власника), який зобов`язаний скласти та затвердити розподільчий баланс. 
Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. 
Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. 
Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно (ч. 3 ст. 109 ЦК України). 
Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (ч. 4 ст. 109 ЦК України). 
Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. 
Матеріалами справи, а саме витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується державна реєстрація ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», яке є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ».
При цьому, судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на момент розгляду спору, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», не перебуває в стані припинення. 
Статтею 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. 
Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. 
Субсидіарна відповідальність має місце у зобов`язаннях з множинністю осіб на стороні боржника. 
Додатковий характер відповідальності полягає в тому, що кредитор перш за все має пред`явити вимогу основному боржнику і очікувати від нього виконання або виплати, що являють собою прояв цивільно-правової відповідальності. 
Якщо вимога кредитора в повному обсязі задоволена основним боржником, додатковий боржник до відповідальності не притягується. Тобто, пред`явлення кредитором вимоги до додаткового (субсидіарного) боржника можливе в двох випадках: 1) якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора, незалежно з якої причини він надав таку відмову; 2) якщо кредитор не одержав від основного боржника в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу. 
Розумність строку для надання відповіді на пред`явлену вимогу залежить від ситуації, в якій така вимога пред`являється, та має бути оцінена в кожному окремому випадку. 
Отже, субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом із боржником відповідають у випадках, передбачених законом або договором. 
Таким чином, кредитор, у випадку відмови у задоволені вимоги основного боржника про сплату заборгованості за певним зобов`язанням або неотримання у розумний строк вимоги від основного боржника на пред?явлену вимогу, наділений правом пред`явити вимогу як до основного боржника (у даному випадку ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23») так і до субсидіарного (додаткового) боржника (ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»). 
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Тобто, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» був зобов?язаний виплатити позивачу ОСОБА_1 що свідчить про недотримання останнім не тільки розумного строку щодо розрахунку при звільненні, але й про грубе порушення норм трудового законодавства, у зв?язку з чим ОСОБА_1 має право на стягнення боргу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», як з субсидіарного (додаткового) боржника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23».
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд не з?ясував питання про те, чи було пред?явлено позивачем, як кредитором, вимоги щодо виплати заробітної плати до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основного боржника, отримання від останнього відмови від задоволення такої вимоги або не одержання від нього в розумний строк відповіді на пред?явлену вимогу, колегія судідв вважає безідставним, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення строків задоволення вимог ОСОБА_1 із виплати належної йому заробітної плати з боку роботодавця ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23».
Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем по справі є саме роботодавець позивача - ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», а заміна його на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є помилковою. 
Не приймаються колегією суддів й доводи апеляційної скарги про те, що у Єиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та грмадських формувань містяться відомості про те, що юридичними-особами правонаступниками ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» є: ТОВ «ПРОМСПЕЦБУДТОР», ТОВ «СОЛ-ПРОМ» та ТОВ «ПРОМ-РЕМОНТИ», та є незрозумілим чому з вищенаведених юридичних осіб позивачка висунула вимоги лише до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ».
Так, частиною 3 ст. 109 ЦК України визначено, що якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Згідно ж статті 543 ЦК Ураїни у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Отже, пред?явлення вимоги до всіх солідарних боржників – це право, а не обов?язок кредитора.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшла вірного висновку про стягнення з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», як з правонаступника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», на користь  ОСОБА_1 заборгованості зі виплати компенсації за невикористану відпустку.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності обов`язкової підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій справі у зв`язку з заміною відповідача в той же день що й ухвалення рішення без направлення заміненому відповідачу копії позову і надання часу для відзиву не підлягають задоволенню. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України однією з обов`язкових підстав для скасування рішення є, зокрема, коли справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим, а дану справу розглянуто судом в спрощеному провадженні без повідомлення сторін. 
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Доводи ж апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права (щодо направлення позову та надання часу на відзив заміненому відповідачу) не впливають на правильність висновків суду по суті спору, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування судового рішення (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» – залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.
Головуючий: 
Судді: