ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 січня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 915/686/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В;
Представники сторін:
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Агро"- Валешинська О.С.;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю  "Агрофірма Корнацьких" - Спектор Ю.І.;
Від Приватного підприємства "Перемога Народу" - Рохманов С.І.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "Агрофірма Корнацьких"
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів)
по справі №915/686/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Агро"
до відповідачів:
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких"
- Приватного підприємства "Перемога Народу"
про відшкодування шкоди у загальній сумі 7 134 319,04 грн.
(суддя місцевого господарського суду: Семенчук Н.О., Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв), 
          
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 у задоволенні   заяви від 21.09.2023 (вх.№12441/23) Товариства з обмеженою відповідальністю   «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»)    про забезпечення речових доказів   шляхом витребування у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області оригіналів наданих позивачем копій письмових доказів - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 по даній справі про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 21.09.2023 про забезпечення доказів - скасувати і задовольнити заяву відповідача.
Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції у даній справі незаконною та необґрунтованою. 
Заявник апеляційної скарги вказує, що відхиляючи заяву відповідача-1, суд не звернув уваги на те, що по суті виконав частково вимоги цієї заяви, за виключенням одного процесуального питання: подальша доля цих доказів після їх огляду судом. Фактично суд відмовив тільки в другій частині заяви - щодо зберігання вказаних доказів у матеріалах справи (або в камері схову речових доказів суду) до набрання рішенням у справі №915/686/20 законної сили.
Апелянт зазначає, що витребувані судом документи - акти перевірок дотримання земельного законодавства та акти обстежень земельних ділянок, нібито складених та підписаних службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області мають подвійну правову природу і є одночасно письмовими та речовими доказами. В даному випадку ознаками речових доказів є не сам зміст відповідних актів а спосіб їх виконання, наявність ознак підроблення, спосіб виконання підписів від імені Томова І.П., виконання цих підписів однією або різними особами тощо.
На думку заявника апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції від 22.11.2023 про відмову в задоволенні його заяви про забезпечення речових доказів шляхом їх витребування та зберігання в матеріалах справи або у камері схову речових доказів суду - не враховує та прямо суперечить імперативним вимогам ч.1 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України та підлягає скасуванню.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 по справі №915/686/20; розгляд справи призначено на 16.01.2024  року об 11-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали оскарження ухвали від 22.11.2023 по справі №915/686/20.
19.12.2023 від ТОВ "Партнер-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу, а також клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Партнер-Агро" зазначає про безпідставність апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На переконання позивача, заявником не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому, не визначено мету витребовування доказів шляхом забезпечення.
Позивач у своєму відзиві звертає увагу суду, що аналогічній аргументації розглядуваної апеляційної скарги вже двічі надано оцінку судом апеляційної інстанції при розгляді скарг іншого відповідача.
Крім того, в матеріалах справи, окрім наданих позивачем разом з позовною заявою актів Держгеокадастру, завірених останнім, також наявні матеріали Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, виготовлені самим управлінням з оригіналів та завірених належним чином.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач також зазначає, що в матеріалах справи наявний лист державного інспектора Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Томова І.П. від 08.08.2022, в якому останній підтвердив, що приймав участь у перевірках дотримання вимог земельного законодавства та особисто підписував зазначені акти перевірок. Також 22.11.2023 судом приєднано до справи аналогічну заяву свідка ОСОБА_1 від 11.09.2023. На переконання позивача ці докази спростовують підозри відповідачів.
Крім того, відповідач звертає увагу суду, що обставини належності підпису саме ОСОБА_1 підтверджуються рішенням Первомайського міськрайонного суду від 15.09.2022 та постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.12.2022, якою зазначене рішення залишено без змін, у справі № 484/213/22. У вказаній справі в якості відповідача виступало ТОВ «Агрофірма «Корнацьких», тому встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, обставини не потребують доказування.
Отже, позивач вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 про відмову в забезпеченні доказів слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 - без змін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Агро" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №915/686/20 поза межами приміщення суду; розгляд справи №915/686/20 призначено на 16.01.2024  року об 11-00 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
21.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПП "Перемога Народу" надійшов відзив на апеляційну скаргу, а також клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №915/686/20 поза межами приміщення суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 задоволено клопотання Приватного підприємства "Перемога Народу" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №915/686/20 поза межами приміщення суду; розгляд справи №915/686/20 призначено на 16.01.2024  року об 11-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
У відзиві на апеляційну скаргу ПП "Перемога Народу" підтримує вимоги апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Корнацьких», наполягає на її задоволенні та скасуванні ухвали місцевого господарського суду.
Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу ПП "Перемога Народу" долучено додаткові документи без відповідного клопотання про долучення додаткових доказів та зазначення підстав такого долучення.
За приписами частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Ч. 1, 2, 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з відзивом.
Частиною 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до приписів частин першої та третьої ст.   269 Господарського процесуального кодексу   України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з   відповідним клопотанням   (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80,   269 Господарського процесуального кодексу   України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи № 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи № 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи № 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
З урахуванням викладеного, враховуючи те, що позивачем не заявлено клопотання про долучення доказів з наведенням об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, як подання доказів по справі з причин, що не залежали від нього, як не вказано і обґрунтованих підстав пропуску відповідного строку на їх подання, а тому прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті   269 ГПК   України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не приймає докази, подані ПП «Перемога Народу» на стадії апеляційного розгляду справи, і здійснює розгляд справи з урахуванням обсягу доказів, поданих суду першої інстанції, а додані до відзиву документи повертаються відповідачу-2.
25.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали від 22.11.2023 по справі №915/686/20.
Крім того, 25.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №915/686/20 поза межами приміщення суду.
У зв`язку із перебуванням судді - члена колегії Ярош А.І. у відпустці з 01.01.2024 по 25.01.2024 року, розпорядженням керівника апарату суду №11 від 11.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/686/20.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 11.01.2024 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Принцевська Н.М., судді: Діброва Г.І., Разюк Г.П.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 12.01.2023 прийнято справу №915/686/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П, задоволено клопотання ТОВ "Агрофірма Корнацьких" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №915/686/20 поза межами приміщення суду, розгляд справи №915/686/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 призначити на 16.01.2024  року об 11-00 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON
Крім того, 25.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про витребування у Господарського суду Миколаївської області два останніх томи судової справи №915/686/20 для дослідження при розгляді апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Карнацьких».
Судова колегія вважає з необхідне відмовити в задоволенні клопотання про витребування матеріалів справи, оскільки в матеріалах оскарження ухвали суду першої інстанції  наявні необхідні документи, яких, на переконання колегії суду, достатньо для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів) по справі №915/686/20.
Крім того, клопотання представника апелянта про   витребування матеріалів двох томів справи є безпідставним та передчасним, оскільки на стадії апеляційного перегляду ухвали про відмову у забезпеченні   доказів   не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог та надання оцінки доводам сторін по суті справи.
Також чинним процесуальним законодавством не врегульовано порядку витребування з суду першої інстанції частини матеріалів справи для перегляду апеляційним судом ухвали господарського суду про відмову у забезпеченні доказів у справі.
З огляду на вищевикладене, судова колегія доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання про часткове витребування матеріалів справи.
В судове засідання з`явилися представники сторін, які підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово. 
За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.  
Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Партнер-Агро" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (вх. №6148/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Агрофірма Корнацьких" та Приватного підприємства (ПП) "Перемога Народу" про стягнення з відповідачів у солідарному порядку завданої ними шкоди у загальній сумі 7134319,04 грн.
Позов обґрунтований тим, що право користування земельними ділянками загальною площею 1520,1737 га належить позивачу, однак відповідачі з 2015 року неправомірно займають і користуються земельними ділянками позивача, що підтверджується, зокрема, судовими рішеннями у справах № 915/1111/13 та № 915/1125/13. Отже, на думку позивача, порушуючи його права, передбачені ст. 95 Земельним кодексом України, а також принцип обов`язковості судового рішення, відповідачі спільно, взаємопов`язаними діями, з єдиним наміром, самовільно займаючи земельні ділянки позивача в 2017-2019 років, заподіяли останньому неподільну шкоду в розмірі 7134319,04 грн.
Ухвалою суду від 27.07.2023 справу №915/686/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Семенчук Н.О., судді - Смородінова О.Г., судді - Олейняш Е.М. Ухвалено розгляд справи №915/686/20 здійснювати спочатку за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначене на 21 вересня 2023 року. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" засобами електронного зв`язку надало до суду заяву від 21.09.2023 (вх.№12441/23) про забезпечення речових доказів, в якій просило суд забезпечити речові докази в господарській справі №915/686/20 наступним шляхом: - витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області оригінали наданих позивачем копій письмових доказів, перелічених в п.11 Додатків позовної заяви ТОВ "Партнер-Агро", долученої до матеріалів справи №915/686/20 за вх.№6148/20 від 20.05.2020 (пойменовані, як "матеріали Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на 377 арк."), та зберігати їх у матеріалах справи (або у камері схову речових доказів суду) до набрання рішенням у справі №915/686/20 законної сили.
В обґрунтування заяви зазначає, що позивачем на обґрунтування позовних вимог подано до суду ряд письмових доказів на 377 аркушах, а саме: копії актів перевірок дотримання земельного законодавства та актів обстежень земельних ділянок, нібито складених та підписаних службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області (з а.с.212 т.1, т.2, по а.с.88 т.3). Зокрема, акти від 20.06.2017, 30.05.2018, 27.09.2018, 16.08.2019 містять прізвища та ініціали, а також підписи службових осіб, які нібито підписали вказані акти. Відповідач-1 зазначає, що достовірність вказаних підписів, належність їх службовим особам, зазначених в актах, викликає обґрунтовані сумніви, зокрема, підписи вчинені службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області І.П.Томовим та І.Д. Топаловим на різних актах кординально відрізняються один від одного, що вказує на те, що підписи вчинені різними особами за одну і ту ж особу. Зазначає, що подані позивачем копії актів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за 2017-2019 роки (том 1 а.с.212 до а.с.88 т.3) дуже низької якості, не посвідчені належним чином, не викликають довіри щодо достовірності свого змісту та відповідності оригіналу, якщо такі оригінали взагалі існують. Додатково на обґрунтованість підозри в недостовірності зазначених доказів вказує на те, що в актах Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області наполегливо вживається назва юридичної особи «Ленінська сільська рада», тоді, як ця сільська рада була перейменована рішенням від 22.12.2015, про що було офіційно оприлюднено у Відомостях Верховної Ради України. Тобто «Ленінської сільської ради» вже давно не існує. Вона була перейменована і отримала назву: Чаусянська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, ця обставина є загальновідомою і не потребує на доказування. Інша підстава сумніватись в достовірності цих «актів» вбачається з Висновку експерта №853/03/2022 від 31.03.2022, який було долучено до матеріалів справи №915/686/20 ТОВ «Агрофірма Корнацьких», який звернувся до експертної установи і просив провести експертне дослідження, поставивши експерту запитання: «Чи були виконані однією або різними особами підписи від імені Томова Ігоря Павловича, зображення яких містяться у технічних копіях Акту обстеження земельної ділянки №185-ДК/186/АО/10/01/-18 від 30.05.2018 та Акту обстеження земельної ділянки №332-ДК/281/АО/10/01/-19 від 16.08.2019 Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області?» Відповідно до Висновку експерта №853/03/2022 від 31.03.2022 встановлено, що «Підпис від імені Томова Ігоря Павловича, зображення якого міститься у графі «Підписи осіб, які були присутні при обстеженні земельної ділянки» у рядку із зображенням рукописного запису «Томов І.П.» у технічній копії акту обстеження земельної ділянки № 185-ДК/186/АО/10/01/-18 від 30.05.2018, та підпис від імені Томова Ігоря Павловича, зображення якого міститься у графі «Підписи осіб, які проводили обстеження земельної ділянки» у рядку із зображенням друкованого запису «Томов І.П.» у технічній копії акту обстеження земельної ділянки № 332-ДК/281/АО/10/01/-19 від 16.08.2019, виконані різними особами».   Відповідач-1 зазначає, що зазначений висновок експерта вказує на те, що акти перевірки ГУ Держгеокадастру Миколаївської області, є недопустимим та недостовірними доказами, оскільки їх зміст не відповідає дійсності та існують обґрунтовані, підтверджені Висновком експерта №853/03/2022 від 31.03.2022 підстави вважати про можливу підробку підпису ОСОБА_1 , який буцімто складав акти. Вказує, що зазначені докази - акти перевірок дотримання земельного законодавства та акти обстежень земельних ділянок мають подвійну правову природу і є одночасно письмовими та речовими доказами. З одного боку, зазначені докази є письмовими, оскільки відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України, вони є документами, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З іншого боку, вони є речовими доказами, оскільки, містять зразки почерку та підписів інспектора ГУ Держгеокадастру Миколаївської області Томова І.П., достовірність яких викликають обґрунтовані сумніви. Вказує, що ознакою речових доказів є не сам зміст відповідних актів, а спосіб їх виконання, наявність ознак підроблення, спосіб виконання підписів від імені ОСОБА_1 , виконання цих підписів однією або різними особами тощо. Відповідач-1 стверджує, що оригінали вказаних документів можуть бути знищені як внаслідок війни, ураховуючи постійні ракетно-бомбові атаки на м.Миколаїв, так і зацікавленими особами, зокрема, службовими особами Держгеокадастру в Миколаївській області, які підробляли підписи ОСОБА_1 , ОСОБА_2., тому існують обґрунтовані підставити припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.             
Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 у задоволенні   заяви від 21.09.2023 (вх.№12441/23) Товариства з обмеженою відповідальністю   «Агрофірма Корнацьких»   про забезпечення речових доказів   шляхом витребування у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області оригіналів наданих позивачем копій письмових доказів - відмовлено.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення речових доказів, заявником не доведено належними і допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов`язкової умови для забезпечення доказів в порядку ст. 110 Господарського процесуального кодексу України.
Місцевий господарський суд вказав, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення доказів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення доказів. Крім того, судом не прийняті до уваги доводи заявника, що оригінали вказаних документів можуть бути знищені службовими особами Держгеокадастру в Миколаївській області, які підробляли підписи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оскільки вказане не підтверджено жодними доказами які б підтверджували об`єктивні факти, які б обґрунтовували наведені заявником у заяві про забезпечення речових доказів, обставини, або ризики чи загрозу того, що такі докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим.
Перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до   ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд,   за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи,   витребування   та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи   забезпечення доказів,   визначені судом.
Заява про   забезпечення доказів   може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Забезпечення доказів   до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.   Забезпечення доказів   після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази виключно за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Таким чином,   забезпечення доказів   - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.
Відтак, аналізуючи викладене, слід зазначити, що заяву про   забезпечення доказів   відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка,   витребування   доказу чи призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність   забезпечення доказів,   щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.
Тобто   забезпечення доказів   - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для   забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18, від 09.10.2019 у справі № 9901/385/19.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява №16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
Частинами 1-4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України   унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч.1 ст.91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дозволяють встановити обставини, що мають значення для справи (ст.93 ГПК України).
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення речових доказів, заявником не доведено належними і допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов`язкової умови для забезпечення доказів в порядку ст. 110 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині того, що за своєю правовою природою подана відповідачем -1 заява по суті є заявою про витребування доказів, яка була місцевим господарським судом задоволена, що не заперечується сторонами по справі.
Відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів у порядку ст.ст.80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення доказів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення доказів.
Місцевим господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги доводи заявника в частині того, що оригінали вказаних документів можуть бути знищені службовими особами Держгеокадастру в Миколаївській області, які підробляли підписи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оскільки вказане не підтверджено жодними доказами які б підтверджували об`єктивні факти, які б обґрунтовували наведені заявником у заяві про забезпечення речових доказів, обставини, або ризики чи загрозу того, що такі докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідні докази витребувано судом першої інстанції згідно ухвали Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023, тому, за відсутності належних та допустимих доказів, будь-яких підстав вважати, що ці докази будуть знищені, немає.
Також судова колегія не надає оцінку доводам як апелянта, так і інших учасників у даній справи щодо обставин підписання/не підписання актів, їх дійсності тощо, оскільки вказані посилання стосуються розгляду справи по суті, оцінка зазначеним обставинам повинна надаватись судом під час розгляду справи по суті.
З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні матеріали справи та докази у справі, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду в частині того, що заявником не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому, у зв`язку з чим заява відповідача - 1 про забезпечення речових доказів шляхом витребування у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області оригіналів наданих позивачем копій письмових доказів не відповідає критеріям, визначеним ст. 110 Господарського процесуального кодексу України та задоволенню не підлягає.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "Агрофірма Корнацьких" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів) по справі №915/686/20 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів) - без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.   129,   255,   269,   270,   275,   276,   281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  "Агрофірма Корнацьких" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів) по справі №915/686/20 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2023 (про відмову у забезпеченні доказів) по справі №915/686/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено та підписано 18.01.2024 року

Головуючий суддя                                                    Н.М. Принцевська                 

         Судді:                                                                             Г.І. Діброва

                                                                                       Г.П. Разюк