ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       11 січня 2024 року                м. Чернівці                Справа № 725/3995/21

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,
секретар: Факас А.В.,
заявник/стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», 
боржник: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1 , на ухвалу Першотравневого районного суду м Чернівці від 12 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Вольської-Тонієвич О.В., -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2021 року ТОВ «Фінанс Проперті Групп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.
В обґрунтування вказувало, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.12.2008 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 167 175,63 грн. На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчі листи та були направлені на виконання.
04.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_А_3, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №541878 від 27.12.2006 року, а 20.08.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відчужило право вимоги ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на підставі договору № GL48N718070_А102, що є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.
Вказувало, що 04.06.2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», що в подальшому призвело до припинення діяльності, зміни керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних осіб й призвело до втрати оригіналів виконавчих листів.
Зазначало, що перебування банку в ліквідації та втрата оригіналів виконавчих листів стало підставою для пропуску строку.
З посиланням на відповідні норми законодавства просило заяву задовольнити.
Провадження №22-ц/822/46/24

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2021 року заяву задоволено частково.
Замінено вибулого стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінанс Проперті Групп».
В решті частини вимог заяви - відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду  ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду в частині задоволення заяви стягувача.
Викладає обставини справи та звертає увагу на те, що на момент укладення договорів переуступлення права вимоги заборгованість за спірним договором кредиту була відсутня, оскільки ВАТ КБ «Надра» задовольнили свої вимоги за рахунок транспортного засобу «Mitsubishi Grandis», р.н.з. НОМЕР_1 , що, в свою чергу, було приховано стягувачем при зверненні із вказаною заявою. 
На підставі наведеного просить ухвалу скасувати та постановити нову постанову про відмову в задоволенні вказаної заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінанс Проперті Групп» просить таку залишити без задоволення, ухвалу суду без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги та договором купівлі-продажу майнових прав є правонаступництвом, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, що є підставою для заміни сторони виконавчого провадження.
З наведеним висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.
Обставини справи щодо задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 164 500,63 грн згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.12.2008 року, відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 згідно постанови від 08.08.2019 року, повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №48989083 на підставі постанови від 22.06.2018 року та по ВП НОМЕР_2 на підставі постанови від 16.06.2021 року сторонами визнається та не спростовується (а.с.42-44). 
04 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №541878 року перейшло до товариства.
В додатку № 1 до вказаного договору зазначено, що боржником є ОСОБА_3 , поручителем ОСОБА_1 
20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №541878 від 27.12.2006 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп» (а.с.5-14).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Статтею 18 ЦПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За приписами частини 1, 2 та 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону.
Встановивши, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_A_3 від 04 серпня 2020 року та договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_A102 від 20 серпня 2020 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №541878 від 27.12.2006 року з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Фінанс Проперті Групп», суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про заміну стягувача.
Решта доводів апеляційної інстанції судом апеляційної інстанції сприймається критично, оскільки доводи з приводу відсутності, наявності чи розміру заборгованості у боржника не може встановлюватися судом апеляційної інстанції, а здійснюється державним виконавцем під час виконавчого провадження згідно ЗУ «Про виконавче провадження».
Письмові докази, які додані до апеляційної скарги у вигляді копії договору застави від 07.12.2006 року, розписки про вилучення технічного паспорта, акту опису й арешту майна та копії рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.05.2011 року у справі №2-933/11 судом не приймається та не досліджується, оскільки скарга не містила клопотання про долучення таких доказів до матеріалів справи.
Крім того, колегія суддів відзначає, що сторона апелянта не посилалася на вимоги п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України як на підставу скасування ухвали суду.
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Першотравневого районного суду м Чернівці від 12 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                 І.Н. Лисак
Судді:                                        Н.К. Височанська
                                               І.М. Литвинюк