Справа № 309/160/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень 00 копійок.
ОСОБА_1 від сплати судового збору, - звільнено.
       Відповідно до постанови,  ОСОБА_1 29 грудня 2023 року, близько 19 години 55 хвилин, як військовослужбовець, який був запланований до несення служби прикордонний наряд «Прикордонний патруль», знаходячись на території прикордонної служби «Яблунівка», інспектором прикордонної служби вищої категорії - начальником 3 групи інспекторів прикордонної служби штаб - сержантом ОСОБА_2 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння /запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка координація рухів/, в умовах особливого періоду - воєнного стану, що підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп`яніння №863 від 29.12.2023.
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, є надто суворою та підлягає зміні. Зазначає, що вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, тому вважає, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення є малозначним. Крім того зазначає, що в період з квітня 2022 року по липень 2022 року приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та отримав контузію. Просить оскаржуване рішення щодо ОСОБА_1 змінити, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП обмежитись усним зауваженням. 

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1  не приймав, з постановою ознайомився з ЄДРСР -06.02.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.
У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності учасників судового розгляду, апеляційний суд не вбачає.
       Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі останнього, а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме перебування на території прикордонної служби «Яблунівка`в стані алкогольного сп`яніння під час особливого періоду та запровадження військового стану.
Вказані висновки суду першої інстанції ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а тому апеляційним судом відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Обговорюючи питання про застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. 23 КУпАП метою такого стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі. Так, за змістом ст. 22 КупАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування у випадках притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП.
Судом першої інстанції при визначенні виду адміністративного стягнення не з`ясовано та не враховано достатньою мірою всі обставини, що мають значення, зокрема те, що ОСОБА_1 визнав себе винуватим у вчинені даного адміністративного правопорушення, щиросердечно розкаявся у вчиненому, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, дисциплінарних стягнень не має, проходить службу у ЗСУ, та з квітня 2022 року по липень 2022 року приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується копіями довідок наданими до апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Оцінюючи в сукупності дії ОСОБА_1 та їх наслідки, з урахуванням вищевказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що хоча у діях останнього і вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, втім фактично вчинене ним діяння не становить значної суспільної небезпеки, зокрема не потягло негативних наслідків, у зв`язку із чим вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КупАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. На думку апеляційного суду, застосування такого заходу у даному випадку буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні в частині накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити частково. 

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага