Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       14 лютого 2024 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Рідченко Марії Володимирівни на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в : 

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1  – адвокат Рідченко М.В. оскаржила її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Вважає, що працівники поліції порушили порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд без попереднього виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, зокрема, право на захист. Зауважує, що наявний у справі відеозапис є не безперервним, а тому об`єктивно не відображає обставини, що мали місце. Наголошує, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, а подальша його відмова була здійснена під тиском працівників поліції. У зв`язку з цим, переконана, що ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі -
___________________________________________________________________________________________________________________ 
Справа №569/17104/23                                                                                                        Суддя в суді І інстанції – Бердій М.А.
Провадження № 33/4815/56/24                                                                Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С.
закрити.
Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи
не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року о 22 год. 21 хв., у м. Рівне, по вул. Соборна, 7А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "BMW 525I", р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.
Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1  відмовився у присутності двох свідків, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується направленням водія на огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульний, пропонував  ОСОБА_1  пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.  ОСОБА_1 спочатку погодився, а у подальшому відмовився від проходження такого огляду, що охоплюється з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивних причин такої відмови апеляційним судом не встановлено. 
Покликаючись на неправомірність дій працівників поліції, зокрема, введення ними його в оману, у зв`язку з чим він відмовився від огляду, не розуміючи правових наслідків цього, ОСОБА_1 дій працівників поліції не оскаржував. 
Він, як водій, повинен був розуміти, що відмова пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є порішенням п. 2.5 ПДР України.
Апеляційний суд не вбачає упереджених дій працівників поліції стосовно  ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №430826 від 23 серпня 2023 року, направленням водія на огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Факт вчинення правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до  ОСОБА_1  вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130,  ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Рідченко Марії Володимирівни залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.