ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2023 р.                                                                 Справа №914/1565/23
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                                                О.С. Скрипчук 
суддів                                                                                                    О.І. Матущака
                                                                                                    Б.Д. Плотніцького,   
секретар судового засідання Лагутін В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області за № 1872/32/05-2023 від 22.09.2023 (вх. № 01-05/2992/23 від 01-05/2992/23 від 25.09.2023) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 (повний текст рішення складено 07.09.2023, м. Львів, суддя І.Б. Козак) 
у справі № 914/1565/23
за позовом: Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, с. Тартаків Червоноградського району Львівської області 
до відповідача: Головного управління Національної поліції у Львівській області, м. Львів
про відшкодування матеріальної та моральної школи у розмірі 2     050     000,00 грн. 
за участю представників: 
позивача: не з`явився
відповідача: А.В. Григоришин
ВСТАНОВИВ:
Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної школи у розмірі 2 050 000,00 грн. 
Позовна заява обгрунтована тим, що у зв`язку з порушенням посадовими (службовими) особами Головного управління Національної поліції у Львівській області прав позивача, гарантованих ст.  13,28,40,41,42 Конституції України  шляхом порушення норм Конституції України,  Кримінального процесуального Кодексу України  при розгляді кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120131503100000388 від 23 травня 2013 року, ФГ Бурки В.В. нарахувало ГУНП 50000,00 грн матеріальної шкоди за період 01.01.2017 по 01.01.2020 та 2000000,00грн моральної шкоди.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі №914/1565/23 позовні вимоги задоволено частково. Суд виніс рішення яким стягнув з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича 50 000,00 грн матеріальної шкоди, 90 000,00 грн моральної шкоди, 2684,00 судового збору.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 90  000,00 грн та 50000,00 грн матеріальної шкоди. У задоволенні решти вимог суд відмовив за їх безпідставністю.
Не погодившись з вказаним рішенням суду Головне управління Національної поліції у Львівській області звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1872/32/05-2023 від 22.09.2023 (вх. № 01-05/2992/23 від 01-05/2992/23 від 25.09.2023) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі №914/1565/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Апелянт зазначає те, що суб?єкту господарювання не може бути заподіяно моральну шкоду, позаяк здатність відчувати моральні страждання за своєю правовою природою притаманні лише людині. У той же час, юридична особа має право, зокрема, на спростування недостовірної інформації і право на недоторканність ділової репутації.
Головне управління Національної поліції у Львівській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
У судове засідання 20.12.2023 з`явився представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
У судове засідання 20.12.2023 представник відповідача з`явився, надав пояснення, довди апеляційної скарги підтримав.
Відповідно до п. 4  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Рішенням господарського суду Львівської області від 02.08.2005 у справі №1/1639-11/180 стягнуто з ТОВ «Агронафтопродукт» на користь СГОК «Агроторговий дім «Сокаль» 49602,63 грн основного боргу, 6018,2 грн інфляційних втрат, 6251,92 грн пені, 1009,81 річних, 628,83 грн державного мита та 118,00 грн вартості інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.
30.06.2009 між СГОК «Агро торговий дім Сокаль» та ФГ «Бурка В.В.» укладено договір відступлення права вимоги за рішенням Господарського суду Львівської області від 02.08.2009 по справі №1/1639-11/180, відповідно до умов якого первісний кредитор СГОК «Агро торговий дім Сокаль» передав право вимоги заборгованості новому кредитору ФГ «Бурка В.В.».
29.04.2013 Бурка В.В. звернувся зі заявою про вчинений злочин до Прокурора Львівської області (щодо розкрадання дизельного пального, яке вже було оплачене).
За результатами розгляду Сокальським РВ ГУ МВС України у Львівській області 23.05.2013 внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013150310000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Львівської обласної адміністрації, ТзОВ «Агропафтопродукт», яке в подальшому скеровано в Жовківський РВ ГУ МВС України у Львівській області.
За результатами досудового розслідування слідчим СВ Жовківського РВГУ МВС України у Львівській області Нестераком П.П. 28.05.2014 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.І ст.284 К  ПК України.
22.11.2016 постановою Червоноградської місцевої  прокуратури скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 23.05.2014.
Постановою Жовківського відділення поліції від 11.12.2017 кримінальне провадження за № 12013150310000388 закрито на підставі п.2 ч.І ст.284 К  ПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 08.07.2020у справі №444/2458/16-к скасовано постанову від 11.12.2017 про закриття кримінального провадження № 12013150310000388.
Позивач долучив довідки від ПАТ «Державний Ощадний Банк України» щодо інформації по відсоткових ставках по депозитах для юридичних осіб за 2012-2019.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.06.2023 клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова про закриття кримінального провадження у звязку зі закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150310000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 364 КК України  задоволено та закрито кримінальне провадження № 12013150310000388 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 364 КК України  у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відшкодування моральної шкоди передбачено статтею 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В силу положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Отже, під поняттям "моральна шкода" необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Приписами статті 1167 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України.
Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт приниження ділової репутації позивача, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що у зв`язку з порушенням посадовими (службовими) особами Головного управління Національної поліції у Львівській області прав позивача, гарантованих ст. 13,28,40,41,42 Конституції України шляхом порушення норм Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України при розгляді кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120131503100000388 від 23 травня 2013 року, ФГ Бурки В.В. нарахувало ГУНП 50000,00 грн матеріальної шкоди та 2000000,00грн моральної шкоди.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах судової справи № 914/1565/23 відсутні докази на підтвердження обставин щодо заподіяння моральної шкоди Фермерському господарству Бурки Віталія Володимировича. Позивач не підтвердив неправомірність дій працівників Головного управління Національної поліції у Львівській області, та яким чином зазначені дії завдали моральної шкоди Фермерського господарству Бурки Віталія Володимировича.
Отже колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, про те що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в частині 90 000,00 грн.
З огляду на викладене, враховуючи недоведеність Фермерським господарством наявності складу цивільного правопорушення, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.
Положеннями статті 13, 74 ГПК України саме на сторони справи покладено обов`язок надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, а суд не наділений повноваженнями збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
При цьому, саме по собі посилання на норми права та судову практику, їх довільне тлумачення кожною із сторін не може вважатись безумовною підставою для прийняття судового рішення на користь сторони без надання суду належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини та доводи кожної із сторін справи. Крім цього зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі 454/1670/17 за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до відповідача-1 Львівської місцевої прокуратури №1 до відповідача-2 Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення 1000000,00 грн. моральної шкоди.
Разом з тим, оскільки Фермерським господарством Бурки Віталія Володимировича не доведено неправомірність дій Головного управління Національної поліції у Львівській області колегія суддів відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 50 000,00 грн матеріальної шкоди.
Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 1  статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи усе вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі № 914/1565/23 в порядку  статті 277 Господарського процесуального кодексу України та прийняття нового, яким в задоволені позову відмоти повністю.
Судові витрати
З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269,  270,  275,  277,  282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області за № 1872/32/05-2023 від 22.09.2023 (вх. № 01-05/2992/23 від 01-05/2992/23 від 25.09.2023) задоволити.
2.Рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі № 914/1565/23 скасувати, прийняти нове рішення, яким:
В задоволені позову відмовити.
3.Стягнути з Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича (адреса: 80033, Львівська обл, Червоноградський р-н, с. Тартаків, вул. Шевченка, 42, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3, ідентифікаційний код 40108833) 8  054,00 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.01.2024

Головуючий суддя                                                                       О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          О.І. Матущак

Суддя                                                                                           Б.Д. Плотніцький