ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 р.	Справа № 520/11467/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, по справі № 520/11467/21
за позовом             ОСОБА_1      
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, в порядку ст. 383 КАС України,

ВСТАНОВИВ:
21.06.2023 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України в якій заявник просив суд: 
- визнати протиправною діяльність та рішення №204450010984 від 06.02.2023; 
- скасувати рішення №204450010984 від 06.02.2023; 
- зобов`язати поновити з 17.08.2017 року пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , як особі льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації та обчислити з 17.08.2017 пенсію відповідно до пункту 7 "Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації", затвердженого постановою КМУ №418 від 21.07.1992 та здійснити її виплату.
В заяві, поданій в порядку статті 383 КАС України, позивач зазначив, що на виконання постанови суду від 24.01.2023 по справі № 520/11467/21, пенсійним органом вчинені протиправні дії, що полягають у прийнятті рішення про відмову в поновлення виплати пенсії за вислугу років, оскільки в рішенні наведені необґрунтовані та безрозсудливі висновки.
26.06.2023 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надані пояснення по справі, в яких зазначено, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі №520/11467/21 повторно розглянута заява ОСОБА_1 в поновленні пенсії за вислугу років та прийнято рішення № 204450010984 від 06.02.2023 про відмову щодо поновлення пенсії за вислугу років. Враховуючи те, що постанову суду від 24.01.2023 по справі № 520/11467/21 виконано в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні заяви.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, в порядку ст. 383 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив перевірити її законність і обґрунтованість з урахуванням позовних вимог, обставин і доказів наявних в справі, скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву в порядку ст. 383 КАС України, задовольнити. Вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви в порядку ст. 383 КАС України є неправомірним, а тому ухвала підлягає скасуванню.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не надало відзив на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільноправових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.
Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені зокрема статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі  № 520/11467/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження - майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код - 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 по справі №520/11467/21 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року по справі №520/11467/21 - скасовано в частині відмови у задоволенні позову.
Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.02.2019 № 123959 про відмову ОСОБА_1 в поновленні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років.
В задоволенні позову щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 21.08.2018 зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 час служби на льотних посадах в ЗС СРСР з 05.11.1979 по 19.11.1981 у розмірі 3 роки 27 днів та з 21.08.2018 поновити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, як особі льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили.
У постанові від 24.01.2023 Другим апеляційним адміністративним судом було, зокрема,  встановлено, що позивачем після прийняття спірного рішення від 11.02.2019 № 123959 було надано до відповідача додаткові документи, для вирішення питання щодо зарахування стажу проходження служби на посадах льотного складу Збройних Сил колишнього Союзу РСР з 05.11.1979 по 19.11.1981, однак надані документи не були розглянуті відповідачем при прийнятті рішення. З огляду на те, що суд не може підміняти повноваження пенсійного органу, розглядати документи, що не були ним розглянуті та приймати рішення щодо призначення пенсії, оскільки, повноваження щодо розгляду документів та призначення пенсії належить органам Пенсійного фонду України, суд визначив, що належним захистом порушених прав буде задоволення позивних вимог у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років з врахуванням наявних у пенсійній справі документів.
В свою чергу, у запереченнях на заяву про визнання протиправної бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС Україні, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області вказало на те, що 01.02.2023 на адресу Управління надійшла постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі № 520/11467/21, що набрала законної сили 24.01.2023. На виконання зазначеної постанови Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років та винесло рішення № 204450010984 про відмову в поновленні пенсії за вислугу років. Про результати заяви та винесене рішення листом від 14.02.2023 вих. № 2000-0308-8/1854 повідомлено ОСОБА_1 . 
Зі змісту рішення про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років вбачається, що  до вислуги років як працівнику льотного складу не зараховано період проходження військової служби в військовій частині № НОМЕР_2 з 05.11.1979 по 19.11.1981. Зарахувати до вислуги років період проходження військової служби в військовій частині № НОМЕР_2 з 05.11.1979 по 19.11.1981 можливо при наявності відомостей про те, що час служби проходив на посадах льотного складу Збройних Сил колишнього Союзу РСР, зокрема до посад працівників льотного складу належать парашутисти всіх найменувань за умови виконання річної норми стрибків з поршневих літаків, вертольотів, які перебувають у режимі висіння на висоті не менше 10 метрів. В наданих документах відсутні вищевказані норми.  
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 року по цій справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 .
Відтак, судом не встановлено обставин вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправних дій чи бездіяльності при виконанні рішення суду від 24.01.2023 року по даній справі, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України. 
При цьому, суд звертає увагу на те, що вимоги позивача, заявлені в розглянутій заяві, становлять інший предмет позовних вимог, які не підлягають вирішенню в порядку статті 383 КАС України в межах даної адміністративної справи.
У відповідності до приписів частини 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 по справі                                № 520/11467/21 залишити без змін.
     
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  28.02.2024 року