УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/7550/23 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 29.08.2023 о 06 годині ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався на адресу останньої словами нецензурної лайки, чим завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, зазначив, що 29.08.2023 будь-якого насильства не вчиняв, цього дня коханець його колишньої дружини наніс йому тілесні ушкодження, з приводу чого поліцією відкрито кримінальне провадження. На його думку, з метою створення хибного враження у слідства, що начебто він спровокував конфлікт, його колишня дружина, підмовивши двох своїх подружок на надання для неї необхідних пояснень, написала в поліцію на нього заяву про психологічне насильство у сім`ї. Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, до апеляційної скарги додав відеодоказ про вчинення над ним фізичного та психологічного насильства. Окрім того, вказав, що суд першої інстанції безпідставно не врахував положення ч.2 ст.38 і п.7 ст.247 КУпАП та не закрив провадження у справі за спливом на момент винесення постанови тримісячного строку від дня події.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи, з матеріалами справи ознайомився 08.12.2023.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. У своїх заявах ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, а ОСОБА_2 підтримала раніше надані нею пояснення та просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
За змістом ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст.245 КУпАП, повинен всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови відносно ОСОБА_1 дотримані не були.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя місцевого суду виходив із доведеності його вини, обґрунтовуючи свій висновок обставинами, встановленими на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №844776 від 28.09.2023. 
Однак, апеляційний суд не може погодитись із таким висновком місцевого суду, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормам інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки у вигляді заподіяної фізичної або психологічної шкоди чи можливості її завдання.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №844776 від 28.09.2023,  ОСОБА_1 29.08.2023 о 06 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , виражався словами нецензурної лайки відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Даний протокол не містить обов`язкової ознаки об`єктивної сторони цього правопорушення, а саме, наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Тому, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про те, що внаслідок дій  ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, остільки така шкода, згідно з протоколом, йому інкримінована не була.
Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати  фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже, враховуючи те, що найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення передбаченого КУпАП, а також відсутність вказаних ознак в протоколі відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, який позбавлений можливості виходити за межі обставин, визначених в протоколі, приходить до висновку про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич