ОКРЕМА ДУМКА
Судді Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51-5877км23.
 
Більшістю голосів колегії суддів у постанові від 18 січня 2024 року прийнято рішення про залишення без задоволення касаційної скарги засудженого  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 05 липня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 рокузалишено без змін.
Вважаю таке рішення неправильним і таким, що суперечить вимогам закону виходячи із наступного.
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 рокуОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 
Цей вирок засуджений оскаржив в апеляційному порядку. 
Суддя апеляційного суду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження відмовив у відкритті провадження за скаргою засудженого з тих підстав, що останній оскарив вирок місцевого суду через розгляд провадження за відсутності учасників судового провадження та недослідження доказів у судовому засіданні, які не підлягають оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати ухвалу апеляційногосудута призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що в своїй апеляційній скарзі зазначав про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження і не посилався на розгляд провадження за відсутності учасників судового провадження та недослідження доказів у судовому засіданні, як помилково вказано в оскаржуваній ухвалі, а тому вважає, що суддя апеляційного суду безпідставно відмовив у відкритті провадження за його скаргою.
Більшість колегії суддів погодилась із рішенням апеляційного суду через те,  що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні, тому вважали, що фактично засуджений оскаржив вирок з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження та недослідження доказів у судовому засіданні, тобто з тих підстав з яких вирок не може бути оскаржено, і вважали, що суддя апеляційного суду обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, а тому дійшли висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимог касаційної скарги засудженого.
Із такою позицією колег не погоджуюсь та вважаю таке рішення хибним і  неправильним, оскільки воно суперечить матеріалам справи та загальним засадам і принципам кримінального провадження.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що в ній останній просив скасувати вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження, через те, що він не давав згоди на розгляд провадження у спрощеному порядку. Вказував, що надані йому процесуальні документи він підписував під тиском дізнавача, за відсутності адвоката та під час перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні під дією лікарських засобів не розуміючи їх змісту. При цьому копія обвинувального акта йому не вручалася, положення ст. 302 КПК не роз`яснювалися. Тобто, засуджений оскаржував вказане судове рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону через порушення його права на захист та права на справедливий суд. 
При цьому в апеляційній скарзі засудженого не було наведено жодних доводів щодо розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження та недослідження доказів у судовому засіданні.
 
З матеріалв провадження вбачається, що ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального проступку 27 квітня 2023 року, а наступного дня ним було подано заяву прокурору про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
З долученої до апеляційної скарги медичної виписки вбачається, що в період з 26 квітня по 05 травня 2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні з приводу гіпертонічної енцефалопатії ускладненої запамороченням та порушенням рівноваги тіла, головним болем, порушенням рухливості нижніх кінцівок. Поступив на лікування зі скаргами на головний біль, тошноту, рвоту, неможливість самостійно пересуватись, виразне головокружіння та підвищений тиск. При обстеженні було встановлено наявність у останнього больових відчуттів, зниження критики та пам`яті, порушення мови та координації рухів, відсутність можливості самостійно пересуватися.
Вказаною випискою підтверджуються доводи засудженого про те, що згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні ним було надано дізнавачу 28 квітня 2023 року під час його перебування на стаціонарному лікуванні. 
Таким чином, наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи вказували на порушення передбаченого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини права на справедливий суд, тобто істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і підлягали перевірці судом апеляційної інстанції.
За таких обставин вважаю, що касаційна скарга засудженого підлягала до задоволення, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в цьому суді.    
18 січня 2024 року 
 
   Суддя                                                                        ОСОБА_1