ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/24079/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року (головуючий суддя Озерянська С.І.) 
в адміністративній справі №160/24079/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 19.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:  
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року №0463500121804 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 25.04.2023 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року за трудовим договором між працівником та фізичною особою; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 25.04.2023 року.
В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року № 0463500121804 було відмовлено у призначенні пенсії. З оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що згідно з наданих документів страховий стаж складає 29 років 5 місяців 14 днів, до страхового стажу зараховано усі періоди. З форми РС-право, яка додається до рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що відповідачем не зараховано період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року за трудовим договором між працівником та фізичною особою. Згідно з довідки ОК-5 вбачається, що фізична особа-підприємець не сплатила страхові внески за позивача. Зазначає, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року № 046350012804 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованого до страхового стажу періоду роботи 23.11.2009 року по 21.06.2010 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи містять належні передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача. За таких обставин, дійшов висновку, щодо необхідності визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року №0463500121804 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року за трудовим договором між працівником та фізичною особою. Вказав, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову  відмовити повністю.
Вказує, що позивач не перебуває на обліку у відповідача та не проживає на території Запорізької області. Оскільки, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії від 25.04.2023, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на повторний розгляд заяви позивача повинно бути Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тому покладати зобов`язання на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії є протиправним. У зв`язку з цим суд безпідставно поклав зобов`язання на відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Також вказує, що не погоджується з зобов`язанням його зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року, оскільки станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії у Реєстрі застрахованих осіб відомості щодо сум заробітної плати та інформація про сплату страхових внесків по страхувальнику ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 23.11.2009 по 21.06.2010 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відсутні. Тож період роботи за трудовим договором з 23.11.2009 по 21.06.2010 не підлягає зарахуванню до страхового стажу через відсутність сплати страхових внесків.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 1216-5001569759 від 12.05.2022 року.
25.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
До заяви про призначення пенсії від 25.04.2023 року було надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, військовий квиток, диплом про навчання, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про прийняття на роботу (навчання, договір), заяву про спосіб виплати пенсії, пам`ятку пенсіонера, трудову книжку.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення від 02.05.2023 року № 0463500121804, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком.
У рішенні зазначено, що вік заявника 59 років, 11 місяців, 1 день, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 30 років. Згідно з наданих документів страховий стаж особи становить 29 років 5 місяців 14 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Повідомлено що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_3 від 28.07.1980 нечіткий відтиск печатки, необхідно долучити довідку щодо першого місця роботи. Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року №0463500121804 про відмову у призначенні пенсії та незарахування певних періодів до трудового стажу.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 
з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років, 
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ст. 44 ЗУ №1058-IV).
Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. 
Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно частини 1 та 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: 
роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; 
будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Слід взяти до уваги, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року №162.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: 
відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; 
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; 
відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; 
заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; 
інші заохочення відповідно до чинного законодавства; 
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно з пунктом 2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Також, пунктом 2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.
Згідно з пунктом 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З 29.07.1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: 
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; 
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; 
відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; 
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно пункту 2.14 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
Відповідно до пункту 2.20-1 (чинним на момент виникнення спирних відносин) трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням   послуг   (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.
Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення   з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Під час прийняття на роботу вноситься запис: 
"Прийнятий   на   роботу   (далі   зазначається професійна    характеристика    робіт)   за   трудовим   договором (зазначаються дата та номер договору), зареєстрованим у державній службі зайнятості (зазначається повна назва центру зайнятості), при цьому у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата і номер реєстрації трудового договору державною службою зайнятості: 
"трудовий договір (номер), зареєстрований (дата)"), а при звільненні - запис: 
"Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті   КЗпП України)", при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: 
"трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)".
Унесені фізичною   особою   до   трудових    книжок    записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір, і засвідчуються його печаткою.
Пунктом 2.25 передбачено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. 
Наприклад, "Звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України". 
При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. 
Наприклад,   "Звільнений   за   власним бажанням" у зв`язку з зарахування у вищий навчальний заклад, ст.38 КЗпП України".
Відповідно до пункту 2.26 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням   таких правил: 
у графі 1 ставиться порядковий номер запису; 
у графі 2 - дата звільнення; 
у графі 3 - причина звільнення; 
у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. 
Днем звільнення вважається останній день роботи. Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв`язку із скороченням штату працівників 10.10.1993 року є останнім днем його роботи. 
У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис:
у   графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: 
"Звільнений за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.
Згідно з пунктом 4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналізуючи наведені положення суд апеляційної інстанції зазначає, що записи про прийом на роботу та про звільнення працівника (порядковий номер запису; дата прийняття та звільнення; причина звільнення; підстава внесення запису, наказ (розпорядження), його дата і номер) є обов`язковим при заповненні трудової книжки та в подальшому при розрахунку періоду роботи та зарахуванні до стажу роботи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Разом з тим, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 28.07.1980 запис про період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року відсутній.
В свою чергу, приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
На виконання вимог пункту 3 Порядку №637, позивачем на підтвердження трудового стажу у спірний період надано трудовий договір між працівником та фізичною особою від 22.11.2009 року, який зареєстрований в Лисичанському міському центрі зайнятості.
Згідно вказаного договору встановлено, що ОСОБА_1 у період з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року був працевлаштований у фізичної особи- суб`єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму працівників ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на посаді водія-кондуктора.
Згідно пункту 12 договору вбачається, що працівники, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Сплата страхових внесків провадиться у розмірах і порядку, визначених законодавством. 
В даному випадку, вказаним трудовим договором повністю підтверджується робота позивача у спірний період, записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору виконані відповідно до порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердежного наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року №260 та мають необхідні реквізити: дати записів, печатки та підписи посадової особи центру зайнятості.
Згідно частин 1, 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. 
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За приписами частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок підтвердження наявного трудового стажу). 
За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 року №8-1) (Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Пунктом 3.3 Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: 
роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; 
у разі необхідності - бланки документів; 
допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; 
у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
За приписами підпунктів 4.1, 4.7, 4.8 Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та "Про захист персональних даних". Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року №55 "Деякі питання документування управлінської діяльності".
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: 
ідентифікує заявника (його представника); 
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; 
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; 
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01.01.2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. 
У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу; 
повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини 3 статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; 
з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; 
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. 
На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; 
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; 
повідомляє про можливості подавати заяви через веб-портал; 
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). 
Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; 
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з індивідуальних відомостей позивача про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форми ок-5), вбачається відсутність відомостей про сплату страхових виплат за оскаржуваний період.
Враховуючи відсутність сплати страхових внесків за позивача його роботодавцем, відповідачем зроблено висновок про неможливість зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
При цьому, відповідачем не було надано оцінку та не зазначено в оскаржуваному рішенні причини неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року за трудовим договором між працівником та фізичною особою, який було надано разом з заявою про призначення пенсії.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції щодо не прийняття посилання відповідача, що період роботи за трудовим договором з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року не зараховано до страхового стажу через відсутність сплати страхових внесків, оскільки несвоєчасна сплата страхувальнимком загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.07.2019 року (справа №144/669/17) та від 20.03.2019 року (справа №688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах №490/12392/16-а, №638/5795/17, №683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. 
При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. 
Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. 
Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. 
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 року у справі № 560/4616/20, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 року у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 року у справі №235/900/17, від 27.02.2019 року у справі №242/1871/17 та №423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30.09.2019 року у справі №316/1392/16-а.
Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини справи суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком не було повністю досліджено всі надані позивачем документи на підтвердження його страхового стажу роботи та не зазначено причин такого незарахування, що свідчить про необґрунтованість такого рішення та необхідність його скасування.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи містять належні передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують трудовий стаж позивача.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  щодо необхідності визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року № 0463500121804 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 23.11.2009 року по 21.06.2010 року за трудовим договором між працівником та фізичною особою.
Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи.
Враховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 28.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова