Номер провадження: 33/813/493/24
Номер справи місцевого суду: 521/18671/23 
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/18671/23
Номер провадження: 33/813/493/24

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участю секретаря судового засідання – Ступник А.О.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:
- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Назаров Олександр Миколайович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Назарова Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виді штрафу в розмірі – 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 536,80 грн..
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 05.07.2023 року о 22 годині 10 хвилин в м. Одесі, по вул. Заводська, 4-а, біля будинку № 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі у встановленому порядку відмовився.
На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 426233 від 05.07.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Назаров Олександр Миколайович, діючий в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що: 1) співробітниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти дослідження на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі; 2) був порушений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилаючись на такі доводи, адвокат Назаров О.М., діючий в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання. Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..
У судовому засіданні адвокат Назаров О.М., діючий в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не погоджується із висновком судді першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та зазначає наступне.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
При розгляді даної справи, та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Частиною 3 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші наявні у справі докази, вважаю, що працівником поліції при складанні протоколу було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме - невірно зазначена ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є повторність вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь-яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
В оскарженій постанові суддя першої інстанції посилається на те, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки: - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; - постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2023 року, ОСОБА_1 був знову притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому суд вважав, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
Так, апеляційним судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього штраф у розмірі - 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього штраф у розмірі - 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Таким чином, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 05.07.2023 р., не можна кваліфікувати за ч. 3 ст. 130 КУпАП із врахуванням того, що постановами Малиновського районного суду від 29.09.2022 року та Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2023 року ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього було накладено двічі штраф у розмірі - 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Щодо скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення по даній справі необхідно зазначити наступне.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 426233 від 05.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції спочатку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, а потім відмовився від проходження огляду за допомогою Драгера та у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Під час апеляційного перегляду постанови, на підставі повторного дослідження доказів та їх оцінки з точки зору належності, допустимості та достатності, апеляційний суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 05.07.2023 року о 22 годині 10 хвилин в м. Одесі, по вул. Заводська, 4-а, біля будинку № 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі у встановленому порядку відмовився.
Посилання апелянта на те, що співробітниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти дослідження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати до медичного закладу, проте останній відмовлявся від цього.
Долучений до матеріалів справи відеозапис повністю відображає події, які відбулися 05.07.2023 року.
Апеляційний суд вважає залучений інспектором поліції відеозапис як безумовний доказ у справі. Дії працівників поліції повністю відповідають вимогам Інструкції.
Щодо зауважень апелянта про те, що наявні у справі відеозапис і протокол є неналежними та недопустимими доказами апеляційний суд зазначає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як доказ у справі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову першої інстанції. Дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження у справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, за наявними у справі матеріалами відсутні.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити апеляційну скаргу. Оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Назарова Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , – задовольнити частково. 

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП, – скасувати. Прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто – 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін