П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/12678/23	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Вознесенськ;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
07.11.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.

                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від       07 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії ПС РПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції Єрмолова В.В. та ІСР ПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Мізецького М.В. із застосування 10 вересня 2023 року заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у виді адміністративного затримання.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року адміністративну справу №400/12678/23 за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області як адміністративного суду.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними.
Проаналізувавши положення статтей 4, 20 КАС України, статтей 221, 251, 252, 260, 261, 278 КУпАП та обставини справи, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у виді адміністративного затримання не випливають із публічно-владних управлінських функцій поліції, а є процесуальними діями, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З огляду на наведене, суд першої інстанції вирішив, що зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства так і у будь-якому іншому судовому порядку.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити на продовження розгляду.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірне питання та правовідносини у цій справі і помилково залишено поза увагою те, що оспорювані за цим позовом дії поліції не є предметом розгляду справ про адміністративні правопорушення та взагалі не могли бути предметом розгляду у межах процедур, передбачених КУпАП. Крім того, не був предметом судового розгляду і протокол про адміністративне затримання позивача, у тому числі протоколу поліції не надавалась правова оцінка в якості доказу вчинення позивачем правопорушення у справах про адміністративні правопорушення.
Апелянт стверджує, що неправильність висновків суду першої інстанції полягає і в тому, що у межах цієї справи оспорюваним є не протокол про адміністративне затримання позивача, а саме застосування до останнього заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у виді адміністративного затримання, тобто відповідні дії працівників поліції під час виконання своїх функцій, компетенція з перевірки яких поширюється виключно на адміністративні суду.
У відзиві Головне управління Національної поліції в Миколаївській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Заперечуючи обґрунтованість доводів та вимог апелянта, відповідач зазначає, що оспорювані дії поліції не випливають із публічно-владних функцій, а є процесуальними діями, які підлягають оцінці на їх відповідність лише під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності і під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення.
Акцентуючи увагу на тому, що оцінка оспорюваних за цим позовом дій є одним із критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності і такий спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного або іншого судочинства, на чому правильно наголошено судом першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 10.09.2023 року працівниками поліції проведено адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, і доставлено його до приміщення Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У цей же день відносно ОСОБА_1 складено протокол Серії ААД №481800 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.
Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2023 року по справі №473/5108/23 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із діями працівників поліції щодо застосування заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у виді адміністративного затримання, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Також, статтею 125 Конституції України обумовлено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.
Слід зазначити, що відповідно до статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 267 КУпАП передбачено право оскарження, в тому числі до суду, заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відноситься і затримання особи.
Також, слід враховувати, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано статтею 286 КАС України.
Частиною 1 статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, за приписами статті 286 КАС України адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також справи щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на заявлені позивачем вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування, предметом позову у цій справі є дії суб`єктів владних повноважень щодо забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення і притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які є відмінними від дій, що входять до переліку, які враховуються адміністративним органом під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно, і факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій суб`єктів владних повноважень щодо застосування заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо непідсудності цієї справи адміністративному суду не ґрунтується на вимогах закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі №308/12685/14-а, від 28 червня 2022 року по справі №679/1344/16-а та, з огляду на подібність спірних правовідносин, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягаю врахуванню у даній справі.
Оскільки висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2023 року – скасувати.
Справу направити до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв