ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3726/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року                                                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді                    Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з 01.01.2023, обчисленої із застосуванням 92 % відповідних грошових сум та зобов`язання вчинити відповідні дії.
Позов мотивовано тим, що він є військовим пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1. У 2005 році позивачу згідно з пунктом «в» частини першої  статті 13 Закону України від  09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (у редакції, чинній на час призначення пенсії; далі - Закон №2262-ХІІ) було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 92% від суми його грошового забезпечення. Однак при проведенні ГУ ПФУ в Чернігівській області з 01.01.2008 перерахунку пенсії, її розмір зменшився на 10%.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2023, обчисленої із застосуванням 92% відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2023 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої із застосуванням 92% відповідних сум грошового забезпечення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно та невірно з`ясовано фактичні обставини справи, порушено норми матеріального права. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, особою з інвалідністю ІІІ групи, та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області.
02.02.2005 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до  Закону №2262-ХІІ  у розмірі 92% відповідних сум грошового забезпечення, з яких 10% - як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи.
ГУ ПФУ в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від  07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» з 01.01.2008. При цьому основний розмір пенсії позивача склав 82% відповідних сум грошового забезпечення. 
У грудні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням 92% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.5 на звороті).
За результатами розгляду вказаного вище звернення ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від  18.01.2023 повідомило позивача, що пенсія з 01.01.2008 та по теперішній час виплачується у розмірі 82% грошового забезпечення. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від  21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 в розмірі 82 % грошового забезпечення.
Вважаючи дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 92 % до 82 % відповідних сум грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача як з 01.01.2008, так і з 01.01.2016 відповідно до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  на підставі постанови № 103 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої  статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно зі    статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права,    Конституція України    має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України (стаття  8, частина друга статті  19 Основного Закону України).
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані    Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»    (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пунктів «а» та «в» частини першої  статті 13 Закону №2262-ХІІ  (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
З набуттям чинності  Законом № 3591-IV  нова редакція пункту «в» частини першої  статті 13 Закону №2262-ХІІ  не передбачала указаної 10-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.
Перерахунок призначених відповідно до  Закону №2262-ХІІ  пенсій визначено  статтею 63 цього Закону  (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього  Закону  провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього  Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього  Закону.
Усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення  при її призначенні установлюється  статтею 13 Закону  №2262-ХІІ  саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі  статті 63 Закону №2262-ХІІ, визначаються на умовах, у  порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до  статті 13 Закону №2262-ХІІ  пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.
Судом встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу в лютому 2005 року відповідно до пунктів «а», «в» частини першої  статті 13 Закону №2262-ХІІ, її розмір складав 92% від грошового забезпечення, у тому числі 10% - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої  статті 13 цього Закону  як  особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.
На час виникнення спірних правовідносин  стаття 13 Закону №2262-ХІІ  була чинною у редакції  Закону №3591-IV, яка не передбачала вказаної 10-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.
Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень  статті 13 Закону №2262-ХІІ  у редакції  Закону №3591-IV  є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж  статтею 58 Конституції України  закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.
Таким чином, при перерахунку пенсії позивача як з 01.01.2008, так і з 01.01.2016 відповідно до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  на основі постанови №103 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої  статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від  16.02.2022 у справі №200/7786/19-а.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що позивач має право на отримання пенсії у розмірі 92 % від сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку в порядку статті 83 Закону №2262-ХІІ.        
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року. 
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені    статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст.    229,    308,    311,    315,    316,    321,    322,    328,    329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року -    залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          Є.О. Сорочко