справа № 756/1735/22                                       головуючий у суді І інстанції Шевчук А.В.
провадження № 22-ц/824/5952/2024               суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 січня 2024 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Судовий будівельно-експертний центр» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Судовий будівельно-експертний центр» про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача борг за договором безпроцентної поворотної позики у сумі 200 726 грн. 03 коп., з яких: позика в сумі - 200 000 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 526 грн. 03 коп., штраф у сумі - 200 грн.
У грудні 2022 року ДП «Судовий будівельно-експертний центр» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою та просило визнати договір № 06022019/1 безпроцентної поворотної позики від 06 лютого 2022 року, додаткову угоду № 1 від 02 січня 2020 року до договору № 06022019/1 безпроцентної поворотної позики від 06 лютого 2022 року, додаткову угоду №2 від 28 січня 2021 року до договору №06022019/1 безпроцентної поворотної позики від 06 лютого 2022 року недійсними.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року у прийнятті зустрічного позову ДП «Судовий будівельно-експертний центр» відмовлено. Повернуто зустрічну позовну заяву ДП «Судовий будівельно-експертний центр».
В апеляційній скарзі ДП «Судовий будівельно-експертний центр» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції зазначив, що позивач подав її тільки 14 грудня 2022 року, тобто з пропуском строку. При цьому, суд зауважив, що відповідач 13 грудня 2021 року подавав відзив на позовну заяву, а тому був обізнаний про наявність позовної заяви. Суд дійшов висновку, що відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява були подані до суду з різницею в 1 рік. Однак, такі висновки суду є помилковими, не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, як було зазначено вище, відзив на позовну заяву та зустрічний позов ДП «СБЕЦ» було подано до суду одночасно, а саме 13 грудня 2022 року, що підтверджується відбитком штампа Оболонського районного суду міста Києва. При цьому, відзив на позовну заяву судом першої інстанції було прийнято, а у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено, хоча процесуальний строк для подачі цих документів однаковий. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, представник ДП «СБЕЦ» зазначив, що внаслідок виникнення обставин, пов`язаних із військовою агресією росії, через високу активність обстрілів території України, пошкодження енергетичної інфраструктури України відбуваються планові та аварійні відключення електроенергії. Крім того, під час оголошення повітряної тривоги у місті Києві робота працівників державного підприємства призупиняється. Такі ситуації носять системний характер, що у свою чергу призвело до великого завантаження підприємства (яке в таких умовах забезпечує діяльність інших державних установ) та зумовило накопичення неопрацьованих документів і неможливість їх вчасної підготовки, у тому числі процесуальних документів. З огляду на такі обставини було пропущено строк подачі зустрічної позовної заяви та відзиву.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга відповідача такою, що ґрунтується на хибному застосуванні норм процесуального права. Відповідач підтверджує, що отримав ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року про відкриття провадження у справі 11 липня 2022 року (арк. 4 апеляційної скарги). Відтак, встановлений Оболонським районним судом м. Києва п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження сплив 26 липня 2022 року. За таких обставин, зустрічний позов поданий відповідачем з пропуском процесуального строку, встановленого Оболонський районним судом м. Києва. В зустрічній позовній заяві міститься клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку. В той же час, процесуальний строк на подання відзиву (а відтак - і зустрічного позову) був встановлений судом, а не законом. Оскільки ч.1 ст.127 ЦПК України передбачає можливість поновлення таких процесуальних строків, які встановлені законом - клопотання відповідача поновити встановлений судом строк законно і обґрунтовано було відхилене.    
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті та поверненні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що не вбачає підстав для поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.
Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини 1 та 2 статті 193 ЦПК України, ухвалою суду повертається заявнику.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 178 ЦПК України  відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1, 3 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2022 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження та надано зокрема відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Матеріали справи не містять доказів вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу. При цьому, відповідач вказує, що зазначену копію ухвали було отримано ним 21 листопада 2022 року.
13 грудня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, а також зустрічну позовну заяву, тобто, з пропуском строку, визначеного ухвалою суду від 14 лютого 2022 року.
При цьому, звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, відповідач також просив суд поновити строк для подачі зустрічного позову, вказуючи про те, що внаслідок виникнення обставин, пов`язаних із військовою агресією росії, через високу активність обстрілів території України, пошкодження енергетичної інфраструктури України відбуваються планові та аварійні відключення електроенергії. Крім того, під час оголошення повітряної тривоги у місті Києві робота працівників державного підприємства призупиняється. Такі ситуації носять системний характер, що у свою чергу призвело до великого завантаження підприємства (яке в таких умовах забезпечує діяльність інших державних установ) та зумовило накопичення неопрацьованих документів і неможливість їх вчасної підготовки, у тому числі процесуальних документів.
Відтак, суд першої інстанції у цьому випадку мав першочергово з`ясувати саме поважність причин пропуску процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви та надати їм відповідну оцінку.
Проте, всупереч зазначених вище обставин, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви належним чином не вирішив клопотання про поновлення строку на її подання та не надав оцінки зазначеним апелянтом підставам для поновлення цього строку.
Вказуючи, що відповідачем пропущено строк на подачу зустрічного позову, суд першої інстанції послався на те, що відповідачем 13 грудня 2021 року було подано відзив на позовну заяву, при цьому зустрічну позовну заяву останнім подано 14 грудня 2022 року, тобто з пропуском строку.
Зазначені висновки суду не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відзив на позову заяву та зустрічна позовна заява датовані відповідачем одним днем, а саме 13 грудня 2022 року (а.с.45, 68). При цьому, судом першої інстанції відзив зареєстровано в той самий день - 13 грудня 2022 року, а зустрічну позову заяву на наступний день - 14 грудня 2022 року.
Відтак, формулюючи висновок щодо пропуску відповідачем строку, суд першої інстанції фактично усунувся від обов`язку надання обґрунтованої оцінки доводам сторони. Вказуючи, що відсутні підстави для поновлення строку, суд не навів жодного обґрунтування, на якому ґрунтується такий висновок.
Отже, при поверненні зустрічної позовної заяви ДП «Судовий будівельно-експертний центр», суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам відповідача щодо поважності причин пропуску строку для її подачі, у зв`язку з цим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За змістом ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Судовий будівельно-експертний центр» задовольнити.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді                                                                                              Фінагеєв В.О.
 
                                                                                               Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                               Яворський М.А.