П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  2-а-651/12 
                                                            Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.П. 
                                                            Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 
20 лютого 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду справі №2-а/651/2012, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №2-а-651/12, в прохальній частині якої, окрім іншого, просив: зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області подати звіт про виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.01.2013 року у справі №2-а-651/12 та накласти штраф на керівника суб`єкта вданих повноважень, відповідального за виконання вищевказаного рішення.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у адміністративній справі за його позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області - відмовлено.  
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати останню та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням відповідного судового рішення.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Так, постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 січня 2013 року (справа №2а-651/2012) зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 :
- кошти, передбачені ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 11.03.2007 року по 31.10.2007 рік в розмірі 40% мінімальної заробітної плати вказаного періоду щомісячно, з врахуванням проведених виплат;
- кошти, передбачені ст.39 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно , за період з 01.07.2007 року по 31.10.2007 рік, з врахуванням проведених виплат.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року постанову Коростенського міськрайонного суду від 02 січня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Коростень та Коростенському районі Житомирської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , кошти, передбачені ст.39 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно, за період з 01.07.2007 року по 31.10.2007 рік, з врахуванням проведених виплат та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. В решті постанова залишена без змін.
18 вересня 2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист на виконання постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 січня 2013 року в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 11.03.2007 року по 31.10.2007 рік в розмірі 40% мінімальної заробітної плати вказаного періоду щомісячно, з врахуванням проведених виплат.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області  від 10 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-651/12 від 18 вересня 2013 року (ВП №40134699).
13 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №2-а-651/12.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що відповідачем не вчинено жодних дієвих заходів, спрямованих на виконання рішення суду та реальної виплати нарахованих коштів. 
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень у справі може мати місце лише під час прийняття рішення у справі, у разі звернення позивача із заявою про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття рішення у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Судовий контроль за виконанням рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З огляду на системний аналіз викладених норм слідує, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).
Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Водночас, крім зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), КАС України передбачає ще один вид судового контролю за виконанням судового рішення шляхом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Так, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Однак, підстави їх застосування є різними, а саме: невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача (ст.382 КАС України); обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (неналежним виконанням) судового рішення у справі (ст.383 КАС України).
Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений статтею 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається не виконаним.
При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.
У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому ст.382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.
Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.
Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування наявності підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю позивач просить встановити відповідачу строк для подачі звіту про виконання рішення суду від 02 січня 2013 року, оскільки відповідачем не вчинено дієвих заходів щодо реальної виплати коштів.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, згідно наявного в матеріалах справи повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради стягувачу - ОСОБА_1 , на виконання рішення у справі №2-а-651/12 проведено перерахунок коштів, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 11.03.2007 року по 31.10.2007 року. Сума донарахованих коштів по рішенню суду складає 1308,27 грн. і їх виплата буде проведена в разі внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та після виділення Міністерством соціальної політики України бюджетних призначень на виконання судових рішень.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
Разом з тим, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.
Як свідчать матеріали справи, позивачем виконавчий лист звернуто до примусового виконання та постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження.
Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне наголосити, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення (лише відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого у даній справі), а відтак, звернення позивача із заявою в порядку ст. 382 КАС України до суду є необгрунтованим, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України "Про виконавче провадження" першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.
При цьому, суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 07.11.2018 у справі №818/159/18, від 07.11.2019 у справі №560/523/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
А відтак, судова колегія доходить до переконання, що позивачем у своїй заяві не наведено будь-яких доводів стосовно необхідності вжиття такого процесуального заходу як встановленого судового контролю за виконанням рішення суду, як і не зазначено підстав, через які відповідач ухиляється від виконання судового рішення, а також не надано відповідних доказів на підтвердження зазначених доводів.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом суду, що застосовується у разі наявності відповідних підстав та з метою забезпечення контролю за процесом виконання відповідного рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів резюмує про відсутність підстав вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, оскільки у суду відсутні фактичні та правові підстави для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, на підставі наведених доводів та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 382 КАС України, однак при формуванні цього висновку виходив з помилкових мотивів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити  частково.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року змінити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.  

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.