КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Новик В.П.
Єдиний унікальний номер справи № 759/19322/23
Апеляційне провадження № 33/824/469/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 січня 2024 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленюк Дмитро Васильович, на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з конфіскацією предметів торгівлі, відповідно до протоколу огляду та вилучення від 01 жовтня 2023 року. 
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не повністю викладена суть адміністративного правопорушення, зокрема не заначено посилання на конкретну норму закону, який було порушено ОСОБА_1 , оскільки ч. 1 ст. 156 КУпАП являється бланкетною нормою, що судом першої інстанції було проігноровано.
Звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження здійснення ОСОБА_1 продажу тютюнових виробів без марок акцизного збору, відсутні дані про кошти, отримані від реалізації  тютюнових виробів без марок акцизного податку.  
В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Зеленюк Д.В. не з`явились, про розгляд справи належно повідомлені.
Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову, включаючи імпорт або експорт, торгівлю спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібну торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Податковим кодексом України, «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та іншими нормативно-правовими актами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.
Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля, це діяльність з придбання для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності, а роздрібна торгівля, це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.
Відповідно до національного закону тютюнові вироби маркуються марками акцизного збору - спеціальними знаками, наявність яких підтверджує сплату акцизного збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП в апеляційній скарзі не визнала та заперечувала факт торгівлі цигарками.
Однак, такі твердження ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції сприймає критично і не спростовує висновків суду першої інстанції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 01 жовтня 2023 року близько 13 години 00 хвилин   ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , допустила порушення правил торгівлі тютюновими виробами, а саме, здійснювала торгівлю тютюновими виробами, без марок акцизного податку.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, який був підписаний останньою без зауважень та заперечень, та в яких міститься пояснення ОСОБА_1 , що порушувати більше не буде, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:
-протоколом огляду та вилучення від 01 жовтня 2023 року;
-фотоматеріалами приміщення, в якому ОСОБА_1 здійснювала торгівлю;
-поясненнями ОСОБА_1 від 01 жовтня 2023 року.
Твердження апелянта про те, що у її діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме нормативний акт порушено є безпідставним, оскільки апеляційний суд вважає, що диспозиція ч.1 ст.156 КУпАП вказує пряму заборону на торгівлю тютюновими виробами саме без марок акцизного податку, а тому в даному випадку не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення спеціального закону, на думку апеляційного суду, не можна визнати істотним порушенням, таким, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи відсутність будь-яких скарг ОСОБА_1 на дії працівників поліції під час складення ними протоколу відносно неї, суд апеляційної інстанції вважає відомості зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення такими, що узгоджуються з відомостями письмових пояснень та іншими матеріалами справи та відповідають дійсності, а тому заслуговують на увагу.
Доводи апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 продажу тютюнових виробів без марок акцизного збору спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 в яких вона зазначила, що: «я, ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю табачними виробами без марок акцизного збору» та підтвердила своїм підписом.
Крім того, аналізуючи положення абз. 12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», об`єктивно вбачається, що під терміном «торгівля» слід розуміти діяльність по продажу товарів.
Тому апеляційний суд відхиляє такі доводи апелянта.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідність брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини (Проніна проти України, № 63566/00, Параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ОСОБА_1 не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 156 КУпАП, а посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленюк Дмитро Васильович - залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського                   
апеляційного суду                                                                                          М.В. Мережко