ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1948/21  Номер провадження 22-ц/814/414/24	Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А. 
розглянувши в порядку письмового провадженн  цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 14 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування , -
В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року представник ОСОБА_1  адвокат Качмар А.І. звернулась до суду із вказаним позовом, в якому після збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1  страхове відшкодування в межах встановленого ліміту у розмірі 200000 грн, пеню у сумі 20432, 88 грн, 3% річних у сумі 3682,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 7296,77 грн, а всього 231411,84 грн, та понесені судові витрати.
Мотивуючи позов зазначала, що 05.10.2018 транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був доставлений до реанімаційного відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом №АМ1317738 у ПАТ «СК «УСГ», ліміт відповідальності страховика становить 200000 грн.
У листопаді 2020 позивачем на адресу ПАТ «СК «УСГ» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування, із загальною сумою вимоги 178704 грн, з яких 44676 грн - відшкодування моральної шкоди та 134028 грн відшкодування утриманцю, а 04.12.2018 направлено заяву про збільшення суми вимоги страхового відшкодування у зв`язку із вимогою виплати витрат на виготовлення і встановлення пам`ятника на суму 31300 грн. В подальшому відповідач повідомив про необхідність надання документів, які були надані, а листом від 01.06.2021 ПАТ «СК «УСГ» повідомило про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення у кримінальному провадженні за фактом ДТП, посилааючись на п.36.2 ст.36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Тож, у зв`язку із порушенням відповідачем права потерпілих на отримання страхового відшкодування позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 44676 грн моральної шкоди, 134028 грн відшкодування утриманцю та 31300 грн витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, а всього в межах встановленого ліміту 200000 грн. Також, посилаючись на те, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, та неотримання потерпілою страхової виплати, прохає стягнути з відповідача пеню за період починаючи з 15.06.2021 у розмірі 20432, 88 грн, та на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 3682,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 7296,77 грн.
ПАТ «СК «Українська страхова група» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.
Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 14 квітня 2023 року ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 200000 грн, пеню у розмірі 20432,88 грн, три відсотки річних у розмірі 3682,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 7296,77 грн, а разом 231411,84 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави 2314,12 грн судового збору.
Непогодившись із таким рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу. Скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим , судом неповно встановлено обставини , які мають значення для справи , які суд вважав встановленими . Крім того судом було неправильно досліджено та оцінено докази , а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи , у зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню.
Зокрема апелянт не погоджується із сумою моральної шкоди та шкоди пов`язаної із втратою годувальника , оскільки право на отримання страхового відшкодування мала не лише ОСОБА_1 . Факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_3 не підтверджений належними доказами, а отже відсутні підстави для задоволення позову.
Скаржник просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 14 квітня 2023 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Від представника ОСОБА_1 , адвоката Корчмар А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу , у якому остання просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судовим розглядом встановлено , що 05.10.2018 близько 15 год. 50 хв. у м. Полтаві відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, що потягли смерть.
Станом на 05.10.2018 відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за полісом №АМ1317738 у ПАТ «СК «УСГ» (а.с.9).
За вказаним полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн (а.с.134).
Згідно із копією свідоцтва про шлюб (а.с.10), ОСОБА_3 та ОСОБА_1 02.07.2007 зареєстрували шлюб, про що Куликівською сільською радою Полтавського району Полтавської області було складено актовий запис за №4.
Відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком (а.с.13).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.10.2018 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду .
10.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та того ж дня отримала повідомлення про необхідність подання додаткових документів .
Листами від 21.05.2019, 11.06.2019 ПАТ «СК «УСГ» за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.04.2019 повідомило про необхідність надання документів на підтвердження права отримання відшкодування .
В подальшому, до ПАТ «СК «УСГ» звернувся представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 із заявою від 16.11.2020 про виплату страхового відшкодування (а.с.6-7), в якій прохав здійснити виплату відшкодування моральної шкоди в сумі 44676 грн, відшкодування на утримання в сумі 134028 грн.
Згідно із копією довідки ПФУ від 18.11.2020 (а.с.11), ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та одержує пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка ОСОБА_3 , з 25.02.2019 довічно, розмір пенсії становить 3424 грн.
Заявою від 04.12.2020 представник ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» з проханням долучити документи та здійснити виплату страхового відшкодування для дружини померлого, а саме моральної шкоди в розмірі 44676 грн, витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника в сумі 31300 грн та страхового відшкодування утриманцю у розмірі 134028 грн.
Згідно із копіями товарного чеку №24 від 23.11.2020, прибуткового касового ордеру від 23.11.2020, квитанції, рахунку-фактури №5 від 23.11.2020, акту здачі-приймання послуг та договору №5 про виконання послуг від 23.11.2020 (а.с.18-22), ОСОБА_1 були понесені витрати на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника в розмірі 31300 грн.
Листом від 31.12.2020 ПАТ «СК «УСГ» повідомило на адресу ОСОБА_5 про неможливість здійснення виплати на користь ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Плюс» та про необхідність надання для прийняття рішення документів, а саме довідки про склад сім`ї, витягів з актових записів здійснених у відношенні ОСОБА_3 ..
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ..
Згідно листа наданого представником позивача ПАТ «СК «УСГ» , Шевченківського районного у місті Полтаві відділу ДРАЦС від 11.03.2021 (а.с.32), в архіві наявний актовий запис про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складений 29.03.2006, актового запису про зміну імені ОСОБА_3 не виявлено.
Листом від 01.06.2021 ПАТ «СК «УСГ» повідомило на адресу ОСОБА_5 про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування через не надання належним чином оформлених документів (а.с.35-36).
29.06.2021 на адресу ПАТ «СК «УСГ» було подано досудову вимогу про виплату страхового відшкодування.
Листом від 08.07.2021 ПАТ «СК «УСГ» повідомило про неможливість виплати страхового відшкодування.
Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.11.2021 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.10.2018, в результаті якої загинув ОСОБА_3 (а.с.115-119).
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ПАТ «СК «УСГ» страхового відшкодування , пені , 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ПАТ «СК «УСГ» належним чином не виконав свої зобов`язання у разі настання страхового випадку та не здійснив страхову виплату позивачу, тому у нього виник обов`язок  та відповідач повинен нести відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України та п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» окрім сплати страхового відшкодування.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За правилами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону).
 Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Судом першої інстанції вірно здійснено висновок , що   закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  не містить чіткого переліку документів, які мають бути надані для здійснення виплати у разі вимоги про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, а лише вимагає надання таких документів, що підтверджують перебування особи на утриманні потерпілого.
Відтак , з відповідача дійсно підлягає стягненню страхове відшкодування в межах страхового ліміту в сумі 200 000 грн.
Та оскільки ПАТ «СК «УСГ» у добровільному не було сплачено ОСОБА_1 протягом 90 днів з моменту звернення позивача із заявою страхове відшкодування , у товариства виник обов`язок зі сплати пені.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1, 3 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).
Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на що підлягає задоволенню й вимога про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 3682,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 7296,77 грн, в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, а також 20432,88 грн пені.
Апелянт обґрунтовуючи свою скаргу зокрема посилався на відсутність підтвердження перебування ОСОБА_1 , на утриманні у ОСОБА_3 .
За приписами ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілої особи, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Факт перебування позивача на утриманні підтверджується довідкою згідно якої , ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та одержує пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка ОСОБА_3 , з 25.02.2019 довічно, розмір пенсії становить 3424 грн.
Відтак , суд апеляційної інстанції не приймає наведені аргументи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги вцілому, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення 200 000 грн., вказана сума лежить у межах страхового ліміту , крім того відповідачем необгрунтовано відмовлено у виплаті страхового відшкодування , хоча ОСОБА_1 має законне право на її отримання.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 14 квітня 2023 року залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367-368, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 14 квітня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя:                                                 В.М. Триголов        

Судді        :                                                 А.І. Дорош
                                                                                
О.А. Лобов