ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1910/24 Справа № 209/3622/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетроської області від 29 червня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Замкова Я.В.),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Акціонене товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило тягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість у розмірі 179385,59 (Долар США), що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 4 839 823,22 грн. станом на 27.07.2021 року за кредитним договором №DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року, яка складається з наступного: 20 512,15 (Долар США) – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7719,43 (Долар США) – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2253,52 (Долар США) – заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 148900,49 (Долар США) – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вирішити питання стосовно судового збору.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 червня 2022 року у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості — відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодилась представник Банку Данильченко О.О., та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції пославшись на пред`явлення позову щодо повернення кредиту шляхом звернення стягнення, безпідставно вважав договір припиненим. Чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання, як вимога про сплату боргу, умовами договору строк його дії погоджено сторонами до повного виконання зобов`язання.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.
Вказує, що безпідставним є висновки суду щодо нарахування відсотків після закінчення строку дії договору.
Наголошує на тому, що у пероід з часу з 10.12.2015 року по 16.08.2019 року на погашення кредиту сплачувались кошти у загальному обсязі 569,30 доларів США, які було зараховано на погашення пені та заборгованості за тілом кредиту.
       Також наголошує на тому, що зобов`язання поручителів за договором поруки станом на час подання позову не припинилось.
ОСОБА_4 просила рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу. в якому вона зазначила, що позивачем до суду надані лише розрахунок боргу . Із долученої ж виписки із особового рахунку (а.с. 113-216) неможливо встановити, коли конкретно проведений конкретний платіж, за який період проводився періодичний платіж, в якій сумі та призначення платежу.
ОСОБА_5 наголошує на тому, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк» ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року залишено без змін.
На вказану постанову апеляційного суду Банком була подана касаційна скарга.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року в частині позовних вимог про стягнення основної суми боргу, процентів та пені скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
12 грудня 2023 року цивільна справа № 209/3622/21 надійшла до Дніпровського апеляційного суду (м.Дніпро).
Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк» ПриватБанк» у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгялуд справи були повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
       Апеляційний суд вважає, наголосити на тому, що рішення суду першої інстанції переглядається лише в скасованій Верховним Судом частині позовних вимог про стягнення основної суми боргу, процентів та пені, в іншій частині апеляційному перегляду не підлягає.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 04.07.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DZL0GA00000053, згідно з п. 8.1. якого відповідач отримав від позивача кредитні кошти на строк з 04.07.2008 року до 04.07.2013 року включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 23056,38 доларів США на наступні цілі: 21000,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також 630,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 126,79 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 110,94 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 1188,65 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 7.2. даного договору (а.с. 15-17).
04.07.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , а також між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , укладено договори поруки, згідно п. 16 яких предметом цих договорів є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 04.07.2008 року № DZL0GA00000053.
Згідно п. 4 у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 5 передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (-ь), п. 6 передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору. Згідно п. 12 цього договору порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за цим договором. За вимогами п. 16 договору поруки строк повернення кредиту становить з 04.07.2008 року по 04.07.2013 року включно (а.с. 18, 19).
З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 27.07.2021 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року становить 179385,59 (Долар США), що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 4 839 823,22 грн., яка складається з наступного: 20 512,15 (Долар США) – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7719,43 (Долар США) – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2253,52 (Долар США) – заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 148900,49 (Долар США) – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 8-9, 10).
28.07.2021 року за вихідним № 30.1.0.0/2-80704DNH0S792 позичальнику ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були направлені повідомлення із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року, що підтверджується реєстром 230721-1 згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) Укрпошта стандарт з описом вкладення, але підтверджень отримання відповідачами письмового повідомлення від банку матеріали справи не містять, та позивачем надані не були (а.с. 14).
Також судом встановлено, що заочним рішенням (повторне) Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року у справі № 209/1927/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,40 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 52428, 48 доларів США, яка складається з наступного: 20661,69 доларів США - заборгованість за кредитом; 7497,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2019,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19723,88 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,33 доларів США - штраф ( фіксована частина); 2495,10 доларів США - штраф( процентна складова) , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації – 72747 гривень. Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з предмету іпотеки, вказаної квартири; зобов`язано Дніпродзержинський відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані в вищевказаній квартирі та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3219,00 грн. (а.с. 67-70).
З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року, відповідно, заборгованість за яким станом на 23 квітня 2012 року становила 52428,48 доларів США та складалася з наступного: 20661,69 доларів США- заборгованість за кредитом; 7497,34 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2019,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19723,88 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,33 доларів США - штраф ( фіксована частина); 2495,10- доларів США.
18 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 209/1927/13, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання Дніпродзержинського відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 - скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. Це ж рішення у частині стягнення судового збору змінено та стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення судового збору по 1073 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с. 71-72).
Відмовлячи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Частинами першою та другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час  укладення договорів поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
У цій справі сторони домовилися про збільшення позовної давності.
Так, відповідно до пункту 5.5 кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю п`ять років.
Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, 29 серпня 2013 року рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки.
Тобто, звернувши стягнення на предмет іпотеки, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим з цього часу втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та неустойку.
Разом з тим, як убачається з розрахунку позивача, до складу заборгованості, яку він просив стягнути з відповідачів, включено в тому числі пеню, нараховану банком з грудня 2015 року по липень 2021 року, тобто після спливу строку кредитування. Такі вимоги банку є безпідставними.
Вимоги ж щодо стягнення основної суми боргу, а також відсотків та пені, що нараховані з серпня 2008 року до липня 2013 року, є обґрунтованими, оскільки встановлено невиконання позичальником кредитних зобов`язань. 
Матеріалами справи встановлено, що відповідачем здійснювалась сплата заборгованості за кредитним договором за період з 10.12.2015 року по 16.08.2019 року у сумі 563,30 Доларів США, які було зараховано на погашення пені та заборгваності за тілом кредиту, а тому перебіг позовної давності розпочався 17.08.2019 року та закінчується 16.08.2024 року, а позов подано у вересні 2021 року, тобто в межах строку позовної давості, а тому апеляційний суд вважає, що вимога щодо стягнення заборгованості зокрема з поручителів є обгрунтована та відповідає нормам матеріального права.
З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 04.07.2008 року по 05.07.2013 року наявна заборгованість за основним боргом у розмірі 20796,87 Доларів США, заборгованість за відсотками 7719,43 Доларів США, пеня у розмірі 36288,28 Доларів США ( т.1 а.с.9), проте апеляційний суд не погоджується з розміром пені за вказаним період, оскільки з огляду на те, що відповідачами було заявлено клопотання про застосування позовної давності, а тому з урахування клопотання, апеляційний суд вважає. що до вимоги про стягнення пені слід застосувати спеціальну позовну давність та стягнути з відповідачем на користь Банку заборгованість за пенею у розмірі 14 574,57 Доларів США, за період з липня 2012 року по 05 липня 2013 року, тобто в мжех одного року.
Апеляційний суд встановивши, що Банк звернувшись до суду із позовом про стягнення іпотеки, рішення за яким ухвалено 29.08.2013 року, змінив строк виконання основного зобов`язання та втратив право нараховувати проценти та неустойки, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням сум за період з 2008 року по липень 2013 року.
Суми заборгованості за кредитним договором відповідачем належним чином не спростовані та не надано власного контррозрахунку.
З позовної заяви вбачається, що банк просив стягнути основну заборгованість у розмірі 20512,15 доларів США, згідно наданого розрахунку сума заборгованості станом на 05.07.2013 року становить 20796,87 доларів США, однак з урахуванням того, що відповідачем вносились платежі на погашення тіла кредиту, апеляційний суд вважає, що саме сума у розмірі 20512,15 доларів США підлягає стягнення з відповідачів.
В даному випадку задоволення суми основго боргу станом на липень 2013 року апеляційний суд вважає, як вихід за межі позовних вимог, а тому дійшов висновку про стягнення оновної суми заборгованості у розмірі 20512,15 доларів США.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд встановивши, що Банком було змінено строк основного зобов`язання шляхом звернення із позовом про звернення на предмет іпотеки, та враховуючи, той факт, що ОСОБА_1 вносились платежі у період з 10.12.2015 року по 16.08.2019 року на суму 569,30 Доларів США, тобто з переривання строком позовної давності, вважає, позовна заява Банку підлягає частковому задоволенню із стягнення з відповідачів сум заборгованості у період з 2008 року по липень 2013 року, оскільки саме за цей період Банк має право на стягнення заборгованості, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредита – 20512,15 Доларів США, заборгованість за відсотками - 7719,43 Доларів США, та пеня – 14574,57 Доларів США.
Посилання відповідачів, що Банком не надано належним доказів на переривання позовної давності, а саме сплати ОСОБА_1 коштів не спростовують наданий Банком розрахунок та виписку по рахунку та зводяться до незгоди із доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетроської області від 29 червня 2022 року у переглянутій частині підлягає скасуванню із частковим задоволенням вимог банку та стягнення з відповідачів заборгованості.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
З матеріалів справи вбачається, що при поданні касаційної скарги Банком було сплачено судовий збір у розмірі 39453,18 грн, з урахуванням того, що скарга була задоволена, дана сума підлягає компенсації на солідарно з відповідачів користь Банку.
Також з урахуванням того. що позовні вимоги було задоволено частково, підлягає розподілу судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачі на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме: позовні вимоги задоволено в сумі 42806,15 [Долар США ], що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 1 154 909,93 грн., що складає 23,86% (1 154 909,93 х 100): 4 839 823,22 грн., від заявлених позивачем вимог, тому понесені витрати за подання позовної заяви підлягають стягненню з відповідачів у сумі 17321,72. Грн. (72597,35 х 23,86%), також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 25982,63 грн. (108896,22 х 23,86%) гривень, а всього з відповідчів на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 82757,53 грн по 27585,84 грн з кожного.
Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 42806,15 доларів США, що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 1 154 909,93 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 20512.15 доларів США, заборгованість по відсоткам – 7719,43 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 14574,57 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 27585,84 грн., з кожного.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Судді:                                                                                О. В. Халаджи
                                                                               
                                                                               О.Д. Канурна                                                                                                
Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя - доповідач                                                                О. В. Халаджи