Справа № 303/5879/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 лютого 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
       суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.
       з участю секретаря судового засідання: Сливка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бедринець Мирослава Юріївна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року, ухвалене головуючим суддею Кость В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_2 про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», ОСОБА_2 про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2007 року між Мукачівським відділенням №1 Ужгородської філії ВАТ ВТБ Банк (надалі - Банк) та ОСОБА_1 було украдено кредитний договір № 1242-С, у відповідності до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 27 000,00 доларів США на 20 років - до 19.10.2027 року під 12% річних. Грошові кошти отримані позичальником за вищевказаним договором використовуються для цільового призначення для придбання трьох кімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 54,60 кв.м., житловою площею 41 кв.м.
У забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором того ж дня між ВАТ ВТБ Банк в особі Ужгородської філії ВАТ ВТБ Банк від імені якого діяла начальник Мукачівського відділення №1 Шандра Н.В. у якості іпотекодержателя та ОСОБА_1 , у якості іпотекодавця було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О., зареєстровано у реєстрі №962, предметом якого є трьох кімнатна квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 54,60 кв.м., житловою площею 41 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. 18.10.2007 року, за реєстром 956 та накладено заборону на відчуження майна, зазначеного у іпотечному договорі.
Крім цього між Мукачівським відділенням №1 Ужгородської філії ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір поруки №1242-С відповідно до якого поручитель і позичальник відповідають солідарно перед банком у разі не виконання зобов`язань по кредитному договору.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2015 стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1242-С від 19.10.2007 року, в розмірі 24 520,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 363 006,41 грн.
Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови та строк виконання основного зобов`язання, оскільки згідно кредитного договору строк виконання даного договору до 19.10.2027 року.
На підставі даного рішення суду було видано виконавчі листи, які позивач пред`явив до виконання у Мукачівський РВ ДВС в Закарпатській області.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2020 року замінено сторону у виконавчому провадженні, по виконанню виконавчого листа №303/7666/14-ц (№2/303/195/15), виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 06.03.2015 року з акціонерного товариства «ВТБ Банк» на акціонерне товариство «Універсал Банк».
За період з червня 2016 року по грудень 2020 року, згідно довідки з повного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з поручителя ОСОБА_2 з пенсії стягнуто грошові кошти по казаному виконавчому листі в сумі 30 387,91 грн.
Позивач ОСОБА_1 у добровільному порядку виконав виконавчий лист №2/303/195/15 виданий 06.03.2015 та сплатив значену суму згідно виконавчого листа у розмірі 370 916,50 грн.
Державний виконавець Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного в регіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ постановою ВП 49054821 від 06.04.2021 закінчив виконавче провадження на підставі п.9 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Оскільки позичальником ОСОБА_1 виконано рішення суду та внесено суму на погашення кредиту у повному розмірі, зобов`язання за Кредитним договором № 1242-С від 19.10.2007 року ним виконані належним чином, а отже, наявні обставини, які, в розумінні положень статті 599 ЦК України, зумовлюють припинення кредитного договору.
З урахуванням того, що позичальником повністю припинено зобов`язання за Кредитним договором №1242-С від 19.10.2007, шляхом його належного виконання, між сторонами відсутні будь-які зобов`язання, які б могли бути забезпечені іпотекою, а тому, з метою захисту прав власника майна, іпотечний договір від 19 жовтня 2007 року слід вважати припиненим. 

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бедринець М.Ю., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Вказує, що         ОСОБА_1 в добровільному порядку виконав рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2015 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та державним виконавцем Мукачівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ постановою ВП 49054821 від 06.04.2021 закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Вважає безпідставним посилання у рішенні суду першої інстанції, на те, що 27 серпня 2021 року начальником Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Гарапко М. Ю., в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову, на підставі якої скасовано постанову державного виконавця Гаринець М.В. про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2021 року. 
Так, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року визнано неправомірною та скасовано постанову начальника Мукачівського РВ ДВС Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Гарапко М.Ю. № 8 від 27.08.2021 і така набрала законної сили 08.12.2021.
Тобто, судом першої інстанції передчасно винесено рішення про відмову у задоволенні позову і таким чином не надано час позивачу для надання належних доказів, а саме, на спростування постанови, на підставі якої скасовано постанову державного виконавця Гаринець М.В. про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2021.
Оскільки позичальником добросовісно виконано своє зобов`язання за Кредитним договором і основне зобов`язання припинено, а тому є підстави для припинення кредитного договору.
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
З урахуванням того, що позичальником повністю припинено зобов`язання за Кредитним договором № 1242-С від 19.10.2007, шляхом його належного виконання, між сторонами відсутні будь-які зобов`язання, які б могли бути забезпечені іпотекою, а тому з метою захисту прав власника майна є всі підстави для припинення договору іпотеки. 

В дане судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Бедринець М.Ю. не з`явились, але від адвоката Бедринець М.Ю. надійшла заява, зміст якої зводиться до необхідності розгляду справи у відсутності позивача та його представника.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що згідно приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка учасників справи, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не є слушною за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Та ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахування ОСОБА_1 на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.02.2015 року в справі №303/7666/14-ц заборгованості по кредитному договору у сумі 24 520,46 дол.США, що за курсом НБУ еквівалентно сумі 363 006,41 гривень на користь АТ «Універсал Банк» не являється свідченням належного виконання грошового зобов`язання за кредитним договором при погашенні заборгованості в гривні. Тож, зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором не являються припиненими.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступних доводів. 

У ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що 19 жовтня 2007 року між Мукачівським відділенням №1 Ужгородської філії ВАТ ВТБ – Банк в особі директора Мукачівського відділення №1 Ужгородської філії Шандри Н.В. (правонаступник АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1242-С (а.с. 11-14), на підставі якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 27.000,00 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 12 % річних, строком на 20 років (п. 1 Кредитного договору).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір (а.с. 15-16), на підставі якого в іпотеку банківській установі було передано квартиру АДРЕСА_2 , що складається з 3 жилих кімнат, загальною площею 54,60 кв.м., жилою – 41,00 кв.м.
Також 19 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір Поруки №1242-П за яким ОСОБА_2 поручилась перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків. 
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року (справа №303/7666/14-ц) солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суми 24.520,46 доларів США, що в гривневому  еквіваленті  становить суму 363.006,41 грн. (в.ч. 22.728,68 доларів США – борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, 883,03 доларів США – відсотки з урахуванням 3 % річних, 908,75 доларів США– пеня) заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року №1242-с, а також суму 3630,06 грн. у відшкодування судових витрат (дані автоматизованої системи документообігу суду).
Рішення суду набрало законної сили 24.02.2015 року. Видано виконавчі листи.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 3 грудня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №303/7666/14-ц (№2/303/195/15), виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 06.03.2015 з акціонерного товариства «ВТБ Банк» на акціонерне товариство «Універсал Банк».
На підставі постанови державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець М.В. виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2/303/195/15 від 06.03.2015 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 363006,41 грн боргу та 3630,06 грн судових витрат на користь ПАТ «ВТБ Банк» закінчено у зв`язку зі сплатою заборгованості.
Разом з тим, 27 серпня 2021 року начальником Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Гарапко М.Ю. в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову, на підставі якої скасовано постанову державного виконавця Гаринець М.В. про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2021 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції за наступних доводів.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Звертаючись у суд із позовом про визнання припиненим виконання кредитного та іпотечного договорів ОСОБА_1  виходив із того, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року (справа №303/7666/14-ц) про солідарне стягнення з  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») суми 24.520,46 доларів США, що в гривневому  еквіваленті  становить суму 363.006,41 грн. є повністю виконаним.
З таким твердженням ОСОБА_1 не погоджується колегія суддів, оскільки таке суперечить обставинам справи та вимогам норм матеріального права.
Зокрема як слідує з резолютивної частини рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року в справі №303/7666/14-ц, - ”Стягнути солідарно з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) та  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , код НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ бул. Т. Шевченко / вул. Пушкінська, буд. 8/26, п./р. НОМЕР_3 у ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, код ЄДРПОУ 14359319) суму 24520,46 доларів США (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять доларів США 46 центів), що в гривневому еквіваленті становить 363006,41 грн. (триста шістдесят три тисячі шість гривень 41 коп.) (в.ч. 22728,68 доларів США – борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, 883,03 доларів США – відсотки з урахуванням 3 % річних, 908,75 доларів США – пеня) заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року №1242-с, а також суму 3630,06 грн. (три тисячі шістсот тридцять гривень 06 коп.) у відшкодування судових витрат“.
У ході примусового виконання зазначеного рішення суду першої інстанції Банком загалом було отримано тільки суму 13 385,15 дол. США з якої більша частина суми у розмірі 12 596,19 дол. США (еквівалент 352 4401,05 грн.) була погашена ОСОБА_1 лише 09.04.2021 року.
Та станом на 06.04.2021 року дата винесення державним виконавцем Гаринець М.В. у ВП №49054821 постанови про закінчення виконавчого провадження з посиланням на приписи п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становила суму 11 135,32 дол. США (24 520,46 - 13 385,15) та 3 630,06 гривень.
Як передбачено частиною третьою статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.
Оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року в справі №303/7666/14-ц не було виконано своєчасно у повному обсязі, а тільки частково станом на 09.04.2021 року в сумі 13 385,15 дол. США то АТ «Універсал Банк» правомірно повторно подало на примусове виконання рішення суду від 11 лютого 2015 року в нестягнутій частині якою є сума 11 135,32 дол. США та 3 630,06 гривень. У зв`язку із чим, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 64810333 від 15 березня 2021 року з невиконання кредитного зобов`язання.
Відтак, правовий аналіз положень статей 526, 598, 599, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених таким рішенням суду у повному обсязі.

Зокрема, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 303/318/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110222409), яка залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114355204) визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 року у виконавчому провадженню № 49054821, винесену державним виконавцем Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець Мирославою Володимирівною з виконання виконавчого листа №303/7666/14-ц від 11.02.2015 року.
Тобто, на час апеляційного перегляду рішення суду в даній справі, колегія суддів встановила, що продовжується примусове виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року в справі №303/7666/14-ц за заявою АТ «Універсал Банк» боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у частині несплаченої суми 11 135,32 дол. США та 3 630,06 гривень.
Позаяк ОСОБА_1 не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог щодо припинення зобов`язання за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року за №1242-С, яке би було проведено належним чином то звідси й відсутні підстави для висновку про припинення зобов`язання його виконанням.

Стосовно вимоги про припинення іпотечного договору від 19 жовтня 2007 року то така також не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому Законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Та статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки. Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.
Враховуючи вищевикладене, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.
Позаяк у даних правовідносинах наявна обґрунтована заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед АТ «Універсал Банк» в частині несплаченої суми 11 135,32 дол. США та 3 630,06 гривень стягнутої рішенням суду, тому відсутні підстави для твердження про припинення іпотечного договору, яка має похідний характер від основного зобов`язання яке не виконано на час апеляційного перегляду даної справи.

Та позаяк, інших доводів, які б давали підставу для висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене в супереч вимог норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не містить, то звідси, слід визнати, що така скарга не є обґрунтованою у спірних правовідносинах.
Разом з наведеним, слід наголосити на тім, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Відтак, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
А звідси, доводи апеляційної скарги у спірних правовідносинах не являються тими обставинами, які б слугували підставою для колегії суддів стосовно задоволення заявлених позовних вимог, та не впливають на правові висновки у спірних правовідносинах і не спростовують викладеного вище.
Тож, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статті 367, пункту 1 частини 1 статті 374, статей 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бедринець Мирослава Юріївна, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року, залишити без задоволення.
        
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 01 березня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: