ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/7907/23                                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Лібстер А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 січня 2024 року                                                                           м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,
за участі секретаря судового засідання                                        Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
       
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови АА № 00010799 від 10.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. 
Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.07.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за те, що 31.05.2023 допустив рух транспортного засобу DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,071% (2,028 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Проте, відповідач при винесенні постанови безпідставно не врахував, що перевезення здійснювалось спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зчепленні з спеціалізованим напівпричепом контейнеровоз марки Dennison, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відтак, встановлене перевищення є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватись із дозволеної загальної маси 44 тони для контейнеровоза.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30.10.2023 визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2023 р. позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00010799 від 10.07.2023, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л. М. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.01.2024.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на ігшу дату, у зв`язку із участю представника у іншому судовому процесі. Розглянувши вкзаане клопотання, з урахуванням того, що вказана справа віднесена до категорії термінових та передбачає розгляд у спеціальні строки (ст. 286 КАС України), а також беручи до уваги те, що явка у судове засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у справі матеріалів.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу на праві власності належить транспортний засіб, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки DAF CF 85.460,  реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 04.09.2021,  а також транспортний засіб, спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз марки Dennison, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 29.09.2021.  (а.с. 13, 14)
Головним спеціалістом відділу впровадження систем автомотичної фіксації Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. 10.07.2023 складено постанову серії АА № 00010799 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500 грн. (а.с. 7, 85)
Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 31.05.2023 о 07 год 28 хв за адресою М-03, км. 81+000, Київська обл., ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,071% (2,028 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. (а. с. 7,85)
Згідно копій свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 87-89), сертифікату перевірки (а.с. 59), прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі № М-03 Київ Харків Довжанський, км. 81+000, відповідає вимогам ДСТУ та засобам вимірювальної техніки, сертифікат чинний до 16.06.2030.
Відповідно до зображень транспортного засобу в момент учинення правопорушення, зафіксовано факт руху сідлового тягача марки DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зчепленні з контейнеровозом 31.05.2023. (а.с. 66, 67)
Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав здійснюватись з урахуванням дійсних обставин, тож, при складанні постанови відповідач не вірно визначив тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та, як наслідок, провів розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам.
Так, апелянт вказує на те, що основним доказом у справі, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови. Апелянт наполягає, що вимоги пункту 22.5 ПДР України, стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причіпу/напівпричіпу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача, що не врахував суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення. До того ж, номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера, а позивачем не надано доказів перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Також, наголошено на пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, адже позивачу копію оскаржуваної постанови було направлено вчасно та вручено, проте вказані позивачем підстави для поновлення строку є недоведеними та суб`єктивними. Крім того, позивачем не було доведено використання свого спеціалізованого напівпричепа, як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері.
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від                         05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III, закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
У відповідності до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно норм ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У силу приписів ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 № 879, затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого: великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
У свою чергу, за п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
У відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
При цьому, згідно пункту 5 Правил № 30, рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що, згідно оскаржуваної постанови, було встановлено здійснення перевезення позивачем вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 5,071% (2,028 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно частини другої статті 132-1 КУпАП (відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%).
Слід звернути увагу на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою ст. 132-1 КУпАП.
У даному випадку, позивачу на праві власності належить транспортний засіб, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки DAF CF 85.460,  реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 04.09.2021  (а.с. 13,14),  а також транспортний засіб, спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз марки Dennison, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 29.09.2021  (а.с. 13,14).
Водночас, відповідачем не було встановлено та доведено факту перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,071% (2,028 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. 
Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що сідловий тягач DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у зчепленні з напівпричепом, а не з контейнеровозом, адже  із фото транспортного засобу, здійснених в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення (а.с. 66, 67), що відображаються на вебсайті за посиланням в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу, зафіксовано 31.05.2023 о 07 год 28 хв проїзд транспортного засобу DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 з контейнером, при цьому, оскаржувана постанова не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Сторона відповідача заперечує проти того, що перевезення здійснювалося за допомогою контейнера, проте відповідно до п. 16 ст. 4 Митного кодексу України, контейнером є транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), яке: являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з досліджених матеріалів вбачається проїзд транспортного засобу саме з напівпричепом, завантаженим контейнером. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено факт руху сідлового тягача DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, з яким дозволена максимальна фактична маса складає 40 тонн. Зокрема, всупереч вимогам Інструкції № 512 та Порядку № 1174 в протоколі та зображеннях до нього не зафіксований номерний знак причепу, що позбавляє можливості встановити тип транспортного засобу, що рухався у зчепленні з тягачем.
За таких обставин, цілком обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що сідловий тягач DAF CF 85.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у зчепленні з транспортним засобом Dennison, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, тож, відсутній у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Колегія суддів, беручи до уваги наведене вище, висновує, що розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав би здійснюватись з урахуванням вказаних обставин, з огляду на що, у справі помилково визначено тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та, як наслідок, відповідач провів розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Наказу № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог щодо маркування контейнерів не є предметом даного спору.
У частині посилань апелянта на пропуск позивачем строку на звернення до суду з позовом (апелянт вказує на те, що оскаржувана постанова винесена 10.07.2023, направлена позивачу 10.07.2023 рекомендованим повідомленням та отримана була позивачем особисто 14.07.2023 або його родичами, які повинні були повідомити позивача), колегія суддів враховує, що Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30.10.2023 визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, позаяк, позивач у клопотанні про поновлення строку вказав, що про оскаржувану постанову йому стало відомо 07.09.2023, адже рекомендований лист з копією постанови він не отримував, оскільки з 13.07.2023 по 15.07.2023 знаходився у відрядженні, що підтверджується шляховим листом. Разом з позивачем проживає його сестра з чоловіком, який отримав рекомендований лист, та поставив свій підпис у повідомленні про отримання, вказаний лист позивачу не передав, докази, що саме позивач отримав рекомендований лист відсутні. Тож, висновок суду першої інстанції не спростований апелянтом, позаяк, матеріали справи не містять доказів про можливість отримання та отримання саме позивачем в визначений день вказаного листа. Підстав для визнання причин пропуску строку неповажними судом не виявлено. 
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваної постанови. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.  

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з  ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Ганечко О.М.   
           
Судді                                                                                              Кузьменко В.В.

                                                                                                    Василенко Я.М.