09.02.24
33/812/70/24
Єдиний унікальний номер судової справи 487/6222/23 
Номер провадження 33/812/70/24                         Головуючий у місцевому суді: Цуркан Р.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Чумаченко К.О.,

за участю: 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Руснакової Т.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Руснакової Тетяни Анатоліївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №416472, який надійшов на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва та був складений 24 червня 2023 року, встановлено, що 24 червня 2023 року о 18 год. 28 хв. в місті Миколаєві на перехресті вулиць Маріупольської та Пограничної, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки та моделі Scoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в спеціалізованому медичному закладі відмовився в установленому законом порядку. Вказаним останній порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, 09 січня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокат Руснакова Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді, оскільки повний текст постанови отримано 20 грудня 2023 року та 27 грудня 2023 року вперше було подано апеляційну скаргу. Проте, постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 січня 2024 року вказану апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з наявними недоліками.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про судове засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком, на електрону адресу та телефонограмою, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважає за можливе розглянути клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження за його відсутності. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції брала участь захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При розгляді питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) щодо поновлення пропущеного строку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. 
Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
Так у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У справі «Мушта проти України» зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. 
У справі «Станьо проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. 
Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. 
До того ж, право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у ст.6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» [ВП] (Zubac v. Croatia) [GC], заява № 40160/12, пункт 77, від 05 квітня 2018 року та зазначені у ньому справи).
ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст.6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
За матеріалами даного провадження встановлено, що розгляд справи у судді першої інстанції було призначено на 20 жовтня 2023 року. Доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату розгляду справи матеріали справи не містять.
Оскаржувану постанову винесено суддею Заводського районного суду міста Миколаєва 20 жовтня 2023 року. 
За такого строк на апеляційне оскарження вказаної постанови закінчувався 30 жовтня 2023 року (29 жовтня 2023 року вихідний день) включно. 
Доказів отримання вказаної постанови ОСОБА_1 або його захисником Руснаковою Т.А. матеріали справи не містять.
З пояснень в апеляційній скарзі вбачається, що оскаржувану постанову отримано ОСОБА_1 лише 20 грудня 2023 року.
Апеляційну скаргу, подану захисником вперше 27 грудня 2023 року, постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 січня 2023 року повернуто особі яка її падала, у зв`язку з не долученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги.
09 січня 2024 року захисник Руснакова Т.А. подала повторно апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
За наведених обставин, у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, а також доказів отримання ним копії постанови, та з точки зору дотримання права особи, що подала апеляційну скаргу, на доступ до правосуддя, проголошеного ст.55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апеляційний суд вважає, що вказаний строк підлягає поновленню.
З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Руснакової Тетяни Анатоліївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року – задовольнити.
Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Руснаковій Тетяні Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова