ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 березня 2024 року           справа №200/4158/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року (повне судове рішення складено 15 грудня 2023 року) у справі № 200/4158/23 (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління  Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 періодів роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007 у якості учня електрослюсаря підземного 2р. з повним робочим днем під землею, з 13.08.2007 по 05.09.2007 у якості електрослюсаря підземного 5р. з повним робочим днем під землею, з 09.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.06.2019 по 11.06.2019 у якості та старшого механіка підземного, з 01.07.2021 по 04.05.2023 у якості горно робочого очисного забою 5р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі, зобов`язати управління зарахувати періодів роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007 у якості учня електрослюсаря підземного 2р. з повним робочим днем під землею, з 13.08.2007 по 05.09.2007 у якості електрослюсаря підземного 5р. з повним робочим днем під землею, з 09.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.06.2019 року по 11.06.2019 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та йому призначено пенсію по інвалідності з 11.05.2023 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при розрахунку пенсії йому не зараховано періоди до страхового та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007 у якості учня електрослюсаря підземного 2р. з повним робочим днем під землею, з 13.08.2007 року по 05.09.2007 у якості електрослюсаря підземного 5р. з повним робочим днем під землею, з 09.10.2011 по 31.10.2011 та з 01.06.2019 по 11.06.2019 у якості та старшого механіка підземного, з 01.07.2021 по 04.05.2023 у якості горно робочого очисного забою 5р. підземного з повним робочим днем на підземній роботі. 19.06.2023 позивач звернувся із заявою на вебпортал Пенсійного фонду України щодо перегляду даних про його страховий та пільговий стаж та про перерахунок пенсії. Листом від 17.07.2023 відповідач повідомив, що підстави для такого перерахунку відсутні. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою місцевого суду від 18 жовтня 2023 року залучено в якості співвідповідача по справі № 200/4158/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ 13322403).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 періоди роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007, з 13.08.2007 по 05.09.2007, а також з 01.10.2021 по 04.05.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, з урахуванням правової оцінки наведеної у цьому рішенні суду. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позову, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, судом 1 інстанції помилково визнано протиправними дії відповідача-1 щодо незарахування до пільгового стажу Позивача за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 періоди роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007 учнем гірника підземного, з 13.08.2007 по 05.09.2007 учнем електрослюсаря підземного, оскільки дві довідки під номером 6/23 від 01.02.23 містять лише інформацію про те, що Позивач отримував заробітну плату відповідно учня гірника підземного та учня електрослюсаря підземного, але при цьому зазначені довідки не містять інформації щодо підтвердження роботи позивача в підземних умовах.
Відповідач-1 вважає, що незарахування до пільгового стажу періоду роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 по 04.05.2023 є правомірним, оскільки відповідно до форми ОК-5 за період з 01.10.2021 по 04.05.2023 страхові внески не були сплачені, а отже відсутні підстави для зарахування вказаних періодів до страхового та пільгового стажу.
Також апелянт зазначає, що оскільки Бюджетним кодексом України визначено, що бюджетні установи, до яких відноситься також і Пенсійний фонд є неприбутковими, а Законом № 1058 заборонено використання коштів на цілі, не передбачені цим законом, то у Пенсійного фонду відсутні необхідні кошти для сплати судового збору, а отже висновок суду першої інстанції, відповідно до якого вирішено стягнути з ГУ ПФУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 715,73 грн. є неправомірними.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, отримує з 11.05.2023 пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи (трудкаліцтво) в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
У травні 2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 Закону № 1058. На виконання вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), зазначену заяву з доданими документами відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії.
За принципом екстериторіальності, заява позивача про призначення пенсії опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, а саме: спеціалістом призначення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та перевірялась спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області.
ОСОБА_1 , рішенням № 051330003418 від 24.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначена пенсія по інвалідності відповідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV).
Відповідно до наведеного рішення страховий стаж позивача склав 14 років 07 місяців, пільговий - 15 років 07 місяців 10 днів та додатковий стаж 25 років 02 місяці 13 днів -відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі – Закон № 345-VI).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.06.2023 №0500-0305-9/46985 Відповідача-2 та Відповідача-3 повідомлено про неправомірне зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.07.2021 по 04.05.2023 з (особливістю трудової діяльності ст.14, пост.202, підземні, сп.1,р.1,п-р.1,п.а-в) відповідно до довідки № 6/102 від 04.05.2023 виданою ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Центральна», оскільки у зазначений період за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутня інформація щодо сплати страхових внесків. Крім того, вищезазначеним листом Відповідач-1 повідомив, що для упередження переплати пенсії, пільговий стаж Позивача було переглянуто та відкориговано відповідно до норм чинного законодавства територіально, тобто відповідачем-1.
Після коригування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області страховий стаж позивача (повний) склав 54 роки 0 місяців 13 днів, додаткові роки за Список № 1 14 років 0 місяців 0 днів, додатковий стаж 25 років 2 місяці 13 днів, в тому числі робота за списком № 1 13 років 9 місяців 2 дні.
Як вбачається з форми РС-право до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах зараховано такі спірні періоди: з 09.10.2011 по 31.10.2011, з 01.06.2019 по 11.06.2019, з 01.07.2021 по 30.09.2021. Періоди з 12.01.2007 по 18.04.2007 та з 17.08.2007 по 05.09.2007 - зараховано як навчання за фахом.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-1. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Законом № 1058-IV.
Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон № 1058.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. 
Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,  зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12 серпня 1993 року у  тих   випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу   років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження  спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ,  організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано:  періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;  професія або посада;  характер виконуваної роботи; розділ,  підрозділ, пункт, найменування   списків  або їх номери, куди включається   цей  період  роботи; первинні документи за час  виконання  роботи,  на  підставі   яких   видана  зазначена довідка.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.                               
Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.
Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.      
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). 
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.       
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.                              
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. 
Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а-14, від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1203а-15, яка підлягає обов`язковому застосуванню відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України, згідно якого, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, з  трудової книжки позивача НОМЕР_2 вбачається, що в період з 09.01.2007 по 18.04.2007 позивач працював  учнем гірника з повним робочим днем на підземній роботі, а в період з 13.08.2007 по 05.09.2007 позивач працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем на підземній роботі в Державному підприємстві «Торецквугілля» «Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна».
Пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого 18 листопада 2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.
Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис. 
Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.
При цьому, до  Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою КМУ № 202 включені: І. «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт»: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відтак, усі виконувані позивачем роботи у періоди з 09.01.2007 по 18.04.2007, з 13.08.2007 по 05.09.2007 підпадають під визначені Постановою КМУ № 202 роботи.
Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що до пільгового стажу позивача при вторинній перевірці пенсійної справи ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно не зараховано періоди з 09.01.2007 по 18.04.2007, з 13.08.2007 по 05.09.2007 відповідно до Постанови КМУ № 202.

Щодо спірного періоду з 01.07.2021 по 04.05.2023.
З 21.06.2019 по 04.05.2023 позивач працював механіком підземним в шахті Державного підприємства «Торецквугілля» «Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна».
Як вже зазначалось, статтею 62 Закону № 1788-ХІІ та Порядком № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Частину спірного періоду роботи з 01.07.2021 по 30.09.2021 враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області при доопрацюванні пенсійної справи до пільгового стажу позивача та віднесено цей період також до Списку, визначеного Постановою КМУ № 202.
Період з 01.10.2021 по 04.05.2023 не враховано ані до пільгового, ані до страхового стажу позивача у зв`язку із несплатою підприємством страхових внесків.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону № 1058-IV до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (до 01.01.2001), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
До набрання чинності Законом № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом № 1788-XII.
Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.
Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.
Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Отже, територіальний орган Пенсійного фонду України неправомірно не врахував такі правові висновки Верховного Суду, що призвело до порушення пенсійних прав позивача.
Як також встановлено судами, заяву від 15.05.2023 № 1719 про призначення пенсії за принципом екстериторіальності опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону № 1058-IV, при цьому позивач як отримувач пенсії перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та саме Головним управлінням Пенсійного фонду України зроблено коригування пенсійної справи позивача.
З огляду на встановлені обставини у справі, окружний суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 періодів роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 09.01.2007 по 18.04.2007, з 13.08.2007 по 05.09.2007, а також з 01.10.2021 по 04.05.2023, а також про зобов`язання віповідача-1 здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення, з урахуванням правової оцінки наведеної у цьому рішенні суду. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги  підлягають частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судових витрат, суд зазначає, що за ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені ним у пропорційному розміру його задоволених вимог.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року у справі № 200/4158/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 березня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук