ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 березня 2024 року                                                            м. Чернівці
справа № 727/6173/23
провадження №22-ц/822/249/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретар Факас А.В.
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 грудня 2023 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.  13.11.2017 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. Відповідно до умов Договору Банком відкрито Позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «Глобус» та встановлено Ліміт дозволеного овердрафту на наступних умовах (з урахуванням змін, внесених згідно з положеннями Договору): сума ліміту овердрафту 91 000,00 грн.
Позичальником не виконано умови п.3.4.14.,3.4.15 Договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 143 748 гривні 87 копійок, яка складається із: 90 938, 54 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 52 810,33 грн – заборгованість по відсоткам.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 станом на 14.06.2023 року заборгованість в розмірі 143 748 гривні 87 копійок, яка складається із: 90 938, 54 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 52 810,33 грн - заборгованість за процентами, судовий збір в розмірі 2 481,00 грн та 6 000 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 грудня 2023 року в задоволенні позовних вимог АТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ «Комерційний банк «Глобус» просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі АТ «Комерційний банк «Глобус» посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апелянт зазначає, що позивач не порушив суму ліміту наданого овердрафту та здійснив розрахунок заборгованості відповідно до суми, яка була отримана позичальником. Крім того, в матеріалах справи існує розписка про отримання платіжної картки АТ «КБ «ГЛОБУС», яку відповідач отримав 05.10.2021 року, про що свідчить його підпис. Факт користування кредитними коштами також підтверджується випискою по договору, яка була надана позивачем до позовної заяви.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 13.11.2017 року між ПАТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети, без зазначення номера та дати вказаної Анкети-Заявки.
13.11.2017 року ОСОБА_2 була підписана довідка про розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки та лист-повідомлення про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.
Відповідачем було підписано заяву-анкету № 17/342 відповідно до якої сума ліміту: 3 000, 00 грн., строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 13.11.2017 року по 11.11.2019 року, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%.
Також відповідачем було підписано заяву-анкету № 17/316 відповідно до якої сума ліміту: 100 000, 00 грн., строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 14.12.2017 року по 12.12.2019 року, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами.
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).
У справі, яка переглядається, договірні правовідносини (кредитні) виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Такий висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.
Судом встановлено, шо 13 листопада 2017 року між сторонами було укладено кредитний договір, що підтверджується підписанням відповідачем заяви - анкети №17/316, № 17/342, довідки про розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, листа-повідомлення про умови кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту, а також випискою за договором №2625/4149/376/UAH.
Відповідачем було підписано заяву-анкету № 17/342 відповідно до якої сума ліміту: 3 000, 00 грн, строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 13.11.2017 року по 11.11.2019 року, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%.
Також відповідачем було підписано заяву-анкету № 17/316 відповідно до якої сума ліміту: 100 000, 00 грн, строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 14.12.2017 року по 12.12.2019 року, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00%.
При цьому, доказів на спростування факту отримання кредитних коштів та неповернення їх у розмірі, визначеному банком, що є процесуальним обов`язком відповідача, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано.
Отримані відповідачем кошти у добровільному порядку банку повернуті не були, тому наявні підстави вважати, що права кредитора порушені. Отже останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка згідно розрахунку наданого банку та виписки по договору становить 90 938, 54 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).
Відповідно до Заяви-Анкети № 17/316, строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 14.12.2017 року по 12.12.2019 року, Заяви-Анкети № 17/342 строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 13.11.2017 року по 11.11.2019 року.
Враховуючи зазначене, право позивача нараховувати проценти за договором припинилося зі спином строку кредитування.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем по 01.05.2023 року.
Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено, що сторони погоджували інший строк кредитування.
Разом з тим, погодження фіксованої процентної ставки у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) у розмірі 46,8%, на які посилався банк у позові щодо нарахування простроченої заборгованості за нарахованими процентами, матеріали справи не містять, як і не містять розрахунку такої заборгованості з урахуванням відсоткової ставки у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00% річних.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з відповідача 52 810,33 грн – заборгованості за процентами.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення позову, а саме стягненню з відповідача на користь позивача 90 938, 54 грн – заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), в іншій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу в суді першої інстанції надавав адвокат Прохоренко В.П. відповідно до Договору про надання правничої допомоги №051222 від 05.12.2022 року.
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №051222 від 05.12.2022 року, укладеного між адвокатом Прохоренком В.П. та АТ «КБ «Глобус», копію Довіреності від 05.12.2022 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.05.2008 року, Акт №17/342 прийому-передачі послуг за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №051222 від 05.12.2022 року на загальну суму 6 000,00 грн. платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №5173 від 06.06.2023 року про оплату АТ «КБ «Глобус» адвокату Прохоренку В.П. 6 000,00 грн.
Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг виконаних робіт з надання професійної правничої допомоги згідно Договору№051222 про надання професійної правничої (правової допомоги) від 06 червня 2023 року, виконавцем було здійснено : надання консультації, узгодження правової позиції, складання позовної заяви, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками.
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу відхилити, залишити рішення першої інстанції без змін, однак, доводів щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу не навів.
Враховуючи часткове задоволення позову, на відшкодування витрат на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Позовні вимоги в результаті апеляційного перегляду задоволені частково на суму 90 938,54 гривень що становить 63,26 % від суми заявлених вимог ( 143 748,87 грн / 100 * 90938, 54 грн).
За подання до суду позовної заяви Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» сплатило 2 684 грн судового збору, за подання апеляційної скарги апелянт сплатив 4 026 грн судового збору, що підтверджується квитанціями про сплату. З урахуванням розміру задоволених вимог, відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягає судовий збір за подання до суду позовної заяви в розмірі 1 697,89 грн (2 684*63,26/100) та за подання апеляційної скарги в розмірі 2 546,84 (4 026*63,26/100), а всього слід стягнути 4 244,73грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, що відповідно до п. 1 ст.  376 ЦПК України є  підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд 

постановив :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 грудня 2023 року скасувати.
Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 13 листопада 2017 року в сумі 90 938,54 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» в рахунок відшкодування судових витрат 4 244,73 понесених на оплату судового збору та 4 000 грн витрат на правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                 І.Б. Перепелюк
Судді:                                                  І.Н. Лисак

                                                        І.М. Литвинюк