справа № 761/33114/21
головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/5159/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
08 січня 2024 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року
у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У вересні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі по тексту - КП «Київтеплоенерго») звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення спожиті до 01 травня 2018 року - 2 000 грн; постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року - 5 264 грн 19 коп. (надалі по тексту - вимога № 1);
- стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення спожиті з 01 травня 2018 року - 12 559 грн 08 коп.; постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року - 5 716 грн 04 коп. (надалі по тексту - вимога № 2);
- стягнути з відповідача на свою користь витрати з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн (надалі по тексту - вимога № 3).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідач є особою, яка зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останньої утворилась зазначена вище сума заборгованості, у зазначеному вище розмірі. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року позов КП «Київтеплоенерго» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення спожиті з 01 травня 2018 року - 12 559 грн 08 коп.; постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року - 5 716 грн 04 коп.; судовий збір у розмірі 2 270 грн. В іншій частині позову відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував належним чином надані позивачем докази, а саме договір цесії, додатки до нього, докази надання послуг.
Відповідач до позивача про неотримання/ненадання /не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води чи/або звернень щодо перерахунку/неправильних нарахувань за надані послуги за вказаною адресою не звертався.
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, позивач долучив до неї розрахунок заборгованості за надані послуги за період 01 липня 2015 року по             01 листопада 2022 року.
На момент звернення з позовною заявою, вказані докази були наявні у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі позивачем не наведено об`єктивних причин, які перешкодили йому подати зазначені докази до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Апеляційний суд, вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, надіслав ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками на поштову  адресу відповідача, що наявна в матеріалах справи. Відповідач поштову кореспонденцію суду отримав, відзиву на апеляційну скаргу не направив.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи предмет спору, ціну позову та те, що ця справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
 
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрована і проживає в квартирі                 АДРЕСА_1 з 26 вересня 2002 року по теперішній час (а.с. 45).
Як свідчать матеріали справи, вищевказаний будинок підключений до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, відтак комунальні послуги надавалися до помешкання відповідача і споживалися ним.
Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач, як обов`язковий виконавець послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача,  в тому числі і, заборгованість за надані послуги з центрального опалення спожиті до 01 травня 2018 року - 2 000 грн; постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року - 5 264 грн 19 коп. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що за цією вимогою позивачем не був наданий до суду розрахунок сум заборгованості, що позбавляє суд перевірити правильність нарахування суми заборгованості у відповідний період часу з наданих послуг.
 
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано наступне.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». 
За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
На виконання вимог частини 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), зміст якого відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Такі договори є договорами приєднання, тому може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови (а.с. 28).
Як вбачається з матеріалів справи, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладений договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до споживачів щодо стягнення оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на                           01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Перелік договорів (особових рахунків) споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору, у яких зазначено про договір зі відповідачем (а.с. 9, 10, 26).
Згідно з п.3.4.2 договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1, №2 до договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.
Крім того, відповідно до п.1.3 договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор/позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та у додатку № 2 до договору цесії.
Як вбачається з додатків №№1,2 до договору цесії від 11 жовтня                       2018 року № 602-18 у відповідача існує заборгованість у більшому розмірі, ніж заявлено у позові,  за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з: центрального опалення - 2 601 грн 32 коп.; постачання гарячої води - 6 333 грн 75 коп..
 
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було спростовано заборгованість за спожиті до 01 травня  2018 року послуги.
Ухвалюючи судове рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.
Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення в тому числі є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;                         3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 
Таким чином, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а тому рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
 
Щодо судових витрат на апеляційний розгляд справи.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл  судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, за наслідками судового розгляду апеляційна скарга задоволена, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до розміру задоволених позовних вимог 28% (7 264 грн 19 коп./ 25 559 грн 31 коп.)*100).
Отже, судові витрати за подання позовної заяви  підлягають стягненню у розмірі 635 грн 60 коп. (2 270 грн*28%).
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають у розмірі                      953 грн 40 коп. (3 405 грн*28%).
Також, роз`яснити апелянту, що повернення надмірно сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі  2 451 грн 60 коп.   (3 405 грн - 953 грн 40 коп) здійснюється за заявою сторони з урахуванням Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України  25 вересня 2013 року за № 1650/24182.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати з ухваленням нового судового рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення спожиті до 01 травня 2018 року - 2 000 грн; постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року - 5 264 грн 19 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір за подання позовної заяви  у розмірі 635 грн 60 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 953 грн                      40 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  пунктом  2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                        Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська