ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 р.	Справа № 591/11802/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Сидоренко А.П., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 19.12.23 року по справі № 591/11802/23
          за позовом            Управління Державної міграційної служби України в Сумській області  
          до             ОСОБА_1                    
          про продовження затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Управління Державної міграційної служби України в Сумській області звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
- продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на 6 місяців.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 06 січня 2021 року працівниками Ямпільського районного сектору УДМС у Сумській області виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування в Україні. Проведеними перевірками встановлено, що відповідач є громадянином російської федерації, на підтвердження чого надав паспорт серії НОМЕР_1 , який незаконно перебуває на території України, проживає за адресою АДРЕСА_1 . 06 січня 2021 року відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 000552 за частиною 1 статті 203 КУпАП (перевищення терміну перебування) та завідувачем Ямпільського районного сектору УДМС у Сумській області застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МСМ № 000554 від 06 січня 2021року. Накладений на відповідача штраф стягнуто в порядку виконавчого провадження. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3773-УІ, прийняте рішення про примусове повернення, яке відповідач не виконав.
Враховуючи викладене, а також ту обставину, що на момент повторного виявлення відповідача на території України рішення про примусове повернення у визначені строки він не виконав, 22 червня 2023 УДМС у Сумській області в порядку, визначеному ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" прийнято рішення про його примусове видворення з України.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2023 року у справі №591/5051/23 адміністративний позов Управління ДМС України в Сумській області задоволено. Затримано строком на 6 місяців громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 23 червня 2023 року відповідача поміщено у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та строк його затримання закінчується 22 грудня 2023 року.
Посилаючись на вказане, а також на те, що інформація з країни громадянської належності іноземця станом на сьогодні не отримана, просить продовжити строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на 6 місцяів.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.12.2023 позовні вимоги задоволено.
Продовжено строк затримання громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, починаючи з 22 грудня 2023 року.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.12.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що він вчасно не виїхав за межі території України у зв`язку з тим, що доглядав за своїми хворими батьками та не міг їх залишити без догляду, що відбувалося в період карантинних обмежень під час пандемії. Після складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття рішення про видворення за межі території України залишити територію України не зміг. 
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що апеляційна скарга не містить обгрунтувань, в чому саме продовження строку затримання ОСОБА_1 не відповідає вимогам національного законодавства або положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а позивач не заявляв, що в країні громадської залежності існують для нього загрози. Зазначає, що рішення про видворення позивача та про його затримання не оскаржувалися. Також відповідач звертає увагу, що апелянт відбував покарання в ДУ "Сумська виправна колонія № 116" за ч. 1 ст. 436-2 КК України (Виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, глорифікація її учасників).
Відповідно до відповіді на відзив представник апелянта зазначив, що позивачем не надано доказів у вигляді письмового документу, а саме запиту до російської федерації щодо сприяння примусового видворення громадянина рф ОСОБА_1 за межі території України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , який незаконно перебуває на території України, проживає за адресою АДРЕСА_1 .
За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система "Аркан") встановлено, що відповідач останній раз перетинав державний кордон України на в`їзд 16 січня 2020 року (інформація наявна за останні 5 років).
За результатами перевірки, проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС та відомчої інформаційної системи "Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" ЄІАС УМП установлено, що відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався.
Відповідач знаходячись без документів на право проживання в Україні, перевищив дозволений термін перебування іноземця, який є громадянином держави з безвізовим порядком в`їзду 90 днів протягом 180 днів.
06 січня 2021 року відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 000552 за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (перевищення терміну перебування).
Постановою серії ПН МСМ № 000554 від 06 січня 2021 року завідувачем Ямпільського районного сектору УДМС у Сумській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., який сплачено 28 квітня 2021 року.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2023 року у справі №591/5051/23 адміністративний позов Управління ДМС України в Сумській області задоволено, затримано строком на 6 місяців громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Листом від 28 червня 2023 року Управління ДМС України в Сумській області звернулося до Міністерства закордонних справ України, Департаменту консульської служби для Посольства російської федерації в Україні з проханням підтвердити факт належності до громадянства російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надати документи для повернення його до країни походження.
Згідно відповіді Міністерства закордонних справ України від 04 липня 2023 року через повномасштабну агресію рф проти держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документування громадян країни-агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.
Згідно відповідей ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні, ДМС" від 28 липня 2023 року та від 30 листопада 2023 року відповідач в ході опитування повідомив, що не має бажання повертатися в країну походження.
Позивач зазначає, що на даний час особу ОСОБА_1 не ідентифіковано, оскількі відсутні документи, які б надавали право перетину кордону, у звязку з чим просив продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на 6 місяців.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Пунктом 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1110 (далі по тексту Положення №1110), визначено, що пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.
Згідно з п.5 Положення №1110 іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.
За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як до вісімнадцяти місяців.
Про продовження строку тримання не пізніше ніж за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.
Колегія суддів зазначає, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2023 встановлено, що 06.01.2021 року Ямпільським РС УДМС України в Сумській області прийнято рішення № 1 про примусове видворення до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_1 , з яким останній особисто ознайомився. Відповідно до рішення міграційної служби ОСОБА_1 зобов`язався виїхати за межі території України до 03.01.2021, проте вказане рішення не виконав та жодних дій щодо легалізації свого перебування в Україні не вчинив. Вказаним рішенням суду, зокрема встановлено, що відповідач відбував покарання в ДУ "Сумська виправна колонія №116" за ч. 1 ст. 436-2 КК України  (Виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, глорифікація її учасників). Також зазначено, що у зв`язку з відсутнісю у ОСОБА_1 документа, що дає право на виїзд України, наявні підстави для застосування відносно нього затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2023 ОСОБА_1 не оскаржено в апеляційному порядку та набрало чинності 04.07.2023.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач зазначає, що 04.08.2023 до УДМС у Сумській області вх № 5420/1/5901-23 племінниця ОСОБА_1 передала закордонний паспортний документ та національний паспортний документ відповідача. Так, внутрішній паспорт НОМЕР_2 - дійсний, виданий 06.09.2014 відділом УФМС росії по місту москва по району чертаново южноє, проживання зареєстроване 24.09.1997 у м. москва, вул. подольских курсантов буд. АДРЕСА_2 .
Однак, закордонний паспорт НОМЕР_3 , виданий 23.06.2015 УФМС 576 був дійсний до 23.06.2020, тобто з 23.06.2020 та після складання протоколу про адміністративне правопорушення 06.01.2021 ОСОБА_1 не вчинялись дії на відновлення закордонного паспорта та легалізацію свого перебування в України.
Колегія суддів зазначає, що особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Згідно ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку затримання застосовується адміністративним судом виключно у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк.
Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №743/1263/17, від 17.01.2019  у справі №743/1240/17, від 21.01.2021 у справі №743/1046/20.
Колегія суддів зазначає, що відсутність у ОСОБА_1 документів, які б давали право перетину державного кордону унеможливлює застосування відносно нього менш судового заходу, визначеного ст. 289 КАС України, а ніж затримання та поміщення до ПТПІ та продовження його перебування в ПТПІ. 
При цьому, у разі незастосування продовження строку затримання ОСОБА_1 існує ризик його втечі.
Враховуючи, що на час розгляду справи відсутня будь-яка інформація з країни громадянської належності відповідача, необхідна для ідентифікації особи, що унеможливлює забезпечити примусове видворення, відповідно до законодавства є підстави для продовження строку перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців.
Обгрунтованих доводів на спростування заявленого позову відповідачем не наведено.
У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ливада проти України" (від 26 червня 2014 року) проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.
Європейський суд з прав людини у справі "Амюр проти Франції" (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі "Дугуз проти Греції" (рішення від 6 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.
Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовниз вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.12.2023 по справі № 591/11802/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  28.02.2024 року