КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
справа №367/3569/21                                                        Головуючий у І інстанції - Мерзлий Л.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/831/2024                       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого    Гуля В.В.,
суддів                Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.
за участю секретаря судового засідання    Никифорова І.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від                            12 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:
1.                  встановити факт проживання однією сім?єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 у період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року;
2.                  визнати спільною сумісною власністю подружжя за час проживання у шлюбі та однією сім?єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набуте ними нерухоме та рухоме майно:
-   земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий №3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада;
-   автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781 , дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім?я ОСОБА_1 ;
-   причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім?я ОСОБА_1 ;
-   автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації 21 березня 2015 року на ім?я ОСОБА_1 ;
-   мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, дата реєстрації 07 вересня 2010 року на ім?я ОСОБА_1 
3.                  у порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада;
4.                  у порядку поділу майна визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий №3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада;
5.                  у порядку поділу майна визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781 , дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім?я ОСОБА_1 ;
6.                  у порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на:
-   причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім?я ОСОБА_1 ;
-   автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації 21 березня 2015 року на ім?я ОСОБА_1 ;
-   мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, дата реєстрації 07 вересня 2010 року на ім?я ОСОБА_1 
7.                  стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 924,95 грн.
В обґрунтування позову зазначала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. 
Шлюб з відповідачем розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області 04 серпня 2014 року. 
Після розірвання шлюбу сторони продовжили спільно проживати як подружжя за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зауважувала, що вона та ОСОБА_1 підтримували шлюбні стосунки, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, виховували дитину та робили покупки в інтересах сім?ї. 
З середини лютого 2021 року сторони не проживають однією сім?єю, оскільки відповідач знайшов собі іншу жінку та пішов із сім?ї. 
Посилалася на те, що факт спільного з відповідачем проживання однією сім?єю як подружжя підтверджується фотознімками, з яких вбачається спільне проводження часу як членів сім?ї, перепискою з телефонів.
Вказувала, що встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу необхідно, оскільки в указаний період часу сторони придбали майно, яке є спільним майном подружжя.
Зазначала, що за період проживання однією сім?єю з ОСОБА_5 до розірвання шлюбу та після формального розірвання шлюбу 04 серпня 2014 року і по середину лютого 2021 року сторонами було набуто у власність наступне нерухоме та рухоме майно: земельна ділянка, площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781 , дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім?я ОСОБА_1 ; причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім?я ОСОБА_1 ; автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації 21 березня 2015 року на ім?я ОСОБА_1 ; мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, дата реєстрації 07 вересня 2010 року на ім?я                     ОСОБА_1 .
Звертала увагу суду, що спірне майно було придбано за час спільного подружнього проживання однією сім?єю як чоловіка і жінки та за спільні кошти. 
Вказувала, що вона на той час офіційно працювала та мала високий дохід, відповідач працював не офіційно та теж отримував платню, що підтверджується довідками з місця роботи позивача.
З огляду на наведене, вважала, що придбане сторонами рухоме та нерухоме майно в шлюбі та за час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, має бути визнане в судовому порядку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, кожен з них має рівну частку та має вільне право розпорядження належною йому часткою подружнього майна.
На думку позивача, вказана земельна ділянка має бути визнана судом спільною сумісною власністю подружжя, розділена в рівних частках між сторонами та визнано в судовому порядку право власності за кожним на вказану ділянку по частці.
Рухоме майно також має бути визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розділене таким чином з врахуванням проживання дитини разом з позивачем.
На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2023 року позов задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім?єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя за час проживання у шлюбі та однією сім?єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набуте ними нерухоме та рухоме майно:
земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий №3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада;
автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781 , дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім?я ОСОБА_1 ;
причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім?я ОСОБА_1 ;
автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації              21 березня 2015 року на ім?я ОСОБА_1 ;
мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, дата реєстрації               07 вересня 2010 року на ім?я ОСОБА_1 .
У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада.
У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий №3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада.
У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781 , дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім?я ОСОБА_1 .
У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на:
причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім?я ОСОБА_1 ;
автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації              21 березня 2015 року на ім?я ОСОБА_1 ;
мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, дата реєстрації               07 вересня 2010 року на ім?я ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 924,95 грн.
Не погоджуючись з указаним рішенням представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
У мотивування скарги зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини спільного проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, подружніх відносин з відповідачем у період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року.
Також уважає, що місцевим судом не взято до уваги, що позивачем не доведено своєї участі (трудової чи грошової) у придбанні спірного майна в указаний нею період, подана позивачем довідка про доходи №42 від 27 квітня 2021 року надана за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року, тоді як спірне майно придбано відповідачем набагато раніше.
Звертає увагу суду на те, що після розлучення відповідач переїхав до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України про його місце реєстрації за цією адресою.
Позивач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін з огляду на наступне.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу підлягає встановленню у період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року на підставі наданих позивачем доказів.
Враховуючи, що спірне нерухоме та рухоме майно придбане сторонами під час перебування у фактично шлюбних відносинах та відповідачем не надано доказів на спростування презумпції спільності права власності на майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і наявність підстав для поділу майна, набутого сторонами, враховуючи, що відповідач ніяким чином не спростував наведені доводи позивача.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що                     ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2014 року у справі №367/4180/14-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.
Також судом установлено, що право власності на земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Бородянський район, Луб?янська сільська рада, зареєстровано 03 квітня 2018 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком П.Д. 03 квітня 2018 року за № 603. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності від 09 квітня 2021 року.
Згідно листа ТСЦ МВС №3247 від 15 березня 2021 року право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об?єм двигуна 1781, 02 січня 2020 року зареєстрований за ОСОБА_1 .
Право власності на причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, 11 квітня 2018 року зареєстрований за ОСОБА_1 .
Право власності на автомобіль марки ВА3-2107, 1990 року випуску, об?єм двигуна 1451, дата реєстрації 21 березня 2015 року зареєстрований за ОСОБА_1 .
Право власності на мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об?єм двигуна 50, 07 вересня 2010 року зареєстрований за ОСОБА_1 .
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів 
які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 як на підтвердження факту проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року надала наступні докази: довідку № 53 від 26 квітня 2021 року про те, що ОСОБА_3 дійсно працює в ПАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод» з 30 серпня 1994 року по теперішній час; довідку №42 від 27 квітня 2021 року про дохід ОСОБА_3 за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року; фотокартки, а також роздруківки особистої переписки.
У суді першої інстанції були допитані свідки.
Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що відповідач по справі є її кумом, братом її чоловіка. Вказала про те, що ОСОБА_3 почала жити з ОСОБА_1 у 2003 році, у 2014 році вони розлучились. ОСОБА_1 жив у гаражі, у 2015 році поїхав на заробітки, купив автомобіль.
Свідок ОСОБА_6 зазначив, що він є сином ОСОБА_1 та що батько проживав з ними до лютого 2021 року, допомагав будувати будинок, автомобіль вибирали разом.
Свідок ОСОБА_8 вказала, що ОСОБА_1 є її вітчимом та жив з ними до 2021 року, разом їздили на дачу, робили все разом, у 2021 році ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розійшлися.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що відповідач по справі - брат його дружини, у 2014 році розлучився з позивачем, пару місяців жив у гаражі, потім у своєї матері, разом з ним свідок їздив на заробітки за кордон, після 2014 року сторони проживали окремо.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач по справі її рідний брат. У 2014 році сторони розійшлися, більше разом не проживали.
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є головою ОСББ в будинку, де жили разом сторони. До війни сторони проживали разом. Точно сказати, коли позивач та відповідач почали проживати окремо не може.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є сусідкою по земельній ділянці у                                   с. Луб`янка. Свідок знає відповідача з 2018 року, в с. Луб`янка відповідач перебував сам, свідок бачила в с. Луб`янка лише матір відповідача.
Разом з тим, надані позивачем фотокартки та роздруківки особистої переписки не є належними та допустимими доказами спільного проживання сторін однією сім`єю з огляду на те, що на фотографії не містять відомостей про період часу, в який відбувались зображені на них події, а скріншоти телефонної переписки не містять інформації, яка б доводила спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ведення ними спільного господарства, піклування один про одного.
Довідка №42 від 27 квітня 2021 року про дохід ОСОБА_3 не підтверджує ані обставин спільного проживання, ані її фінансової участі у придбанні спірного майна, оскільки надана за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року, у той час, як майно придбано що до 2020 року.
Покази свідків хоча і є одним із засобів доказування у даній категорії справ, проте у справі, що переглядається, судом першої інстанції були допитані свідки як з боку позивача, так і з боку відповідача, які є їхніми родичами та можуть бути зацікавленими особами, а їх покази є суперечливими, а отже інформація, повідомлена свідками, підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, яких, належних та допустимих, стороною позивача суду не надано.
Покази свідка ОСОБА_11 , яка є головою ОСББ в будинку, де жили разом сторони, не свідчать про спільне проживання сторін у визначений позивачем період, оскільки точно сказати, коли позивач та відповідач почали проживати окремо, свідок не змогла.
Натомість, суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_12 , яка є незаінтересованою, сторонньою особою та яка суду повідомила, що вона є сусідкою по земельній ділянці у                                   с. Луб`янка та знає відповідача з 2018 року, в с. Луб`янка відповідач перебував сам, свідок бачила в с. Луб`янка лише матір відповідача.
При цьому, у справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_1 з 22 жовтня 1991 року і по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України та Довідки про реєстрацію місця проживання особи.
За вказаною адресою відповідач сплачує отримані телекомунікаційні послуги з                         16 травня 2017 року.
Відповідно до проставлених відміток у закордонному паспорті громадянина України ОСОБА_1 неодноразово протягом лютого 2015 року по березень 2018 року виїздив за межі України на тривалий термін.
Таким чином, на підставі проведеної оцінки зібраних у справі доказів, з урахуванням періодів тривалого перебування відповідача за кордоном та проживання після розірвання шлюбу за адресою: АДРЕСА_3 , яка є відмінною від адреси проживання позивача, відвідування спірної земельної ділянки лише відповідачем, оскільки згідно показів свідка ОСОБА_12 ОСОБА_3 там не була, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірного рухомого та нерухомого майна та придбання цього майна за спільні кошти.
При цьому, подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.
Посилання позивача на спільне проживання з відповідачем не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї, враховуючи те, що судом встановлено, що у зазначений позивачем період з 04 серпня 2014 року по середину лютого 2021 року позивач у документах вказував своє місце реєстрації, періодично на тривалий час виїздив за кордон, придбану ним земельну ділянку, яка є предметом позову, відвідував сам, без позивача. 
Окрім того, позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період, упродовж якого було придбане спірне майно.
Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України. вважати спірне майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно приписів частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не доведено факт проживання сторін однією сім`єю, як чоловіка та жінки, ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, колегія суддів, враховуючи вимоги закону щодо доказування, а також те, що судове рішення не може базуватись на припущеннях, доходить висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на його недоведеність та необґрунтованість.
Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу суду.
Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Наведені вище порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 887,50 грн.
Відповідно до частин першої, дев`ятої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Зважаючи на те, що колегією суддів дійдено висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_13 , підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 травня 2021 року.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 887,50 грн.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 травня 2021 року у вигляді накладення арешту на наступне майно:
-                     земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий №3221084000:02:001:0604 для індивідуального садівництва за адресою Київська область, Бородянський район, Луб`янська сільська рада, яка на праві власності за договором купівлі-продажу, посвідченого 03 квітня 2018 року, за №603 в реєстрі, приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком П.Д., зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 ; 
-                     автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1996 року випуску, об`єм двигуна 1781, дата реєстрації 02 січня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 ; причіп марки ПФ-01 ФЕРМЕР, 2018, дата реєстрації 11 квітня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 ;
-                     автомобіль марки ВАЗ-2107, 1990 року випуску, об`єм двигуна 1451, дата реєстрації 21 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 ;
-                     мопед марки FADA FD 50 QT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 50, дата реєстрації 07 вересня 2010 року на ім`я ОСОБА_1 , заборонивши оформлення і відчуження вказаного майна, до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 367/3569/21.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий                                                                                          В.В. Гуль

Судді                                                                                                       Ю.О. Матвієнко 

                                                                                                                 Я.С. Мельник