ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 грудня 2024 року
м. Харків
справа № 639/428/23
провадження № 22-ц/818/2434/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів:, Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.
розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
в с т а н о в и в:
У січні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Мінькова В.В. звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, і просить суд звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам станом на 01.06.2022 року (місяць в якому пред`явлено виконавчий лист до виконання) у розмірі 99 941,75 грн., стягнутих за рішенням Харківського районного суду Харківської області №635/8681/18 від 22.03.2019 року.
Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що  ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від цього шлюбу колишнє подружжя має доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Харківського районного суду Харківської області справі №635/8681/18 від 22.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового» мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2018 року і до повноліття дитини, рішення набрало законної сили 26.04.2019 року. Виконавчий лист за вищезазначеним рішенням суду виданий 26.04.2019 року. Позивач з відповідачем - ОСОБА_3 - дійшли згоди щодо самостійного виконання вищезазначеного рішення суду, а саме, що позивач буде добровільно надаватиме грошові кошти на утримання дитини. Факт того, що відповідач не мала до позивача претензій щодо сплати останнім аліментів на її користь, підтверджується тим, що вона тривалий час не пред`являла виконавчий лист на примусове виконання. Позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження ВП №69303642, оскільки постановою про арешт коштів боржника накладено арешт на рахунки позивача, відкриті в банківських установах. Виконавче провадження відкрито за результатами розгляду заяви стягувача від 23.06.2022 року про прийняття на примусове виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області №635/8681/18 від 26.04.2019 року. Розрахунок заборгованості по аліментам проведений державним виконавцем за період з 27.11.2018 року по 01.09.2022 року, ним визначено, що станом на 01.09.2022 року заборгованість по аліментам складає 112 451,75 грн. Так, на думку представника позивача, державним виконавцем допущено ряд помилок при проведенні розрахунку заборгованості. По-перше, виконавчим листом визначено, що аліменти стягуються з 27.11.2018 року, тобто за п`ять днів листопада, а державним виконавцем визначено розмір аліментів за цей місяць із розрахунку 31 день. По-друге, при нарахуванні аліменти за вересень 2022 року враховано сплату аліментів у вересні 2022 року, але заборгованість визначається станом на 01.09.2022 року, а не станом на 01.10.2022 року. По-третє, державним виконавцем не враховано квитанції про перерахування позивачем на користь стягувача аліментів до пред`явлення виконавчого листа. З цього ж розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 01.06.2022 року становить 99 941,75 грн. Однак, виникла ця заборгованість не через те, що позивач ухилявся від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання доньки, а через те, що повірив у порядність відповідача. Факт того, що позивач ніколи не мав на меті ухилятися від виконання обов`язків батька, підтверджується тим, що як тільки йому стало відомо про перебування на примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа, боржник добровільно виконує рішення суду шляхом перерахування грошових коштів на депозитний рахунок органу виконавчої служби. До того ж, позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи, за станом свого здоров`я може працювати лише в спеціально створених умовах, однак, через відсутність такої роботи, він не працює. Інших доходів, крім пенсії, він не має. Відповідачу зазначена обставина достеменно відома. На думку позивача, відповідач, користуючись довірливістю платника аліментів та його вірою у їх добрі стосунки, зловживаючи своїми правами, навмисно тривалий час не пред`являла виконавчий лист до виконання, виключно з корисливих мотивів, а саме: задля того, щоб повторно стягнути з позивача грошові кошти. Це підтверджується і тим, що відповідач ОСОБА_3 в заяві про прийняття виконавчого документа до виконання просить нарахувати заборгованість по аліментам з 27.11.2018 року, нехтуючи навіть тим, що він має, хоч і не багато, але все ж таки, підтверджень про добровільну сплату аліментів.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, що позивач з відповідачем дійшли згоди щодо самостійного виконання боржником рішення суду про стягнення аліментів, факт того, що відповідач не мала до позивача претензій щодо сплати аліментів на її користь підтверджується тим, що вона тривалий час не пред`являла виконавчий лист на примусове виконання. Вказує, що ця заборгованість виникла не через те, що позивач ухилявся від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання доньки, а через те, що повірив у порядність відповідача, адже передавав грошові кошти на утримання дитини готівкою, а іноді, на прохання відповідача перераховував частину аліментів на її особистий картковий рахунок. Зазначає, що позивач є особою з інвалідністю другої групи, за станом здоров`я може працювати лише в спеціально створених умовах, однак через відсутність такої роботи він не працює, інших доходів, крім пенсії, не має. Звертає увагу, що висновком МСЕК, медичною документацією та пенсійним посвідченням підтверджується тяжка хвороба позивача. Вказує, що непред`явлення виконавчого листа особою, на користь якої присуджено аліменти до примусового виконання без поважної причини є саме тією обставиною, що має істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості. Зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не визначено обов`язку боржника при перерахуванні грошових коштів зазначити призначення платежу «аліменти». Вказує, що дата видачі пенсійного посвідчення не являється підтвердженням того, що саме в цей день виникла хвороба, позивач перебував на стаціонарному обстеженні в 2005, 2012,2017,2019, 2020 роках, тобто стан здоров`я боржника погіршувався. Зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження понесення нею витрат на лікування або профілактику хвороби дитини під час перебування на спостереженні у закладі охорони здоров`я. Звертає увагу суду на те, що на ім`я доньки позивачем відкрито картковий рахунок «Юніор» доступ до якого надано доньці.
ОСОБА_3 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що повністю погоджується з рішення суду першої інстанції. Вказує, що посилання апелянта на те, що він має групу інвалідності та не може влаштуватися на роботу у зв`язку з потребою спеціальних умов, як на підставу для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б стверджували про будь-які спроби батька дитини влаштуватися на роботу. Зазначає, що за період, за який апелянт просить звільнити його від сплати аліментів він придбав нерухомість. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського районного суду Харківської області у справі №635/8681/18 від 22.03.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 26.04.2019 року (а.с.7-10).
Виконавчий лист за вищезазначеним рішенням суду виданий 26.04.2019 року (а.с. 13).
На даний час на примусовому виконанні у Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №69303642, відкрите постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2022 року на підставі вищезазначеного виконавчого листа №635/8681/18 від 26.04.2019 року та заяви стягувача, з якою ОСОБА_3 звернулась в червні 2022 року (а.с.14-16).
07.07.2022 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 в межах суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 114 748,50 грн. (а.с. 11-12)
Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам від 01.09.2022 року заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів з 27.11.2018 року по 01.09.2022 року станом на 01.09.2022 року становить 112 451,75 грн. (а.с. 17-18).
Крім того, згідно із розрахунком заборгованості по аліментам від 12.01.2023 за вих. №170 заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів з 27.11.2018 року по 01.12.2022 року станом на 01.12.2022 року становить 106 834,25 грн., з урахуванням сплати аліментів в розмірі по 5000 грн. в вересні, жовтні, листопаді та грудні 2022 року (а.с. 19-20).
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був безпосереднім учасником АТО у період з 09.10.2017 року по 08.11.2017 року, що підтверджується довідкою від 13.11.2017 року №10357/01/29-2017, а також має статус учасника бойових дій, що підтверджується безтерміновим посвідченням, виданим 28.02.2006 року (а.с.33-37).
Крім того ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.11.2021 року є інвалідом ІІ групи, строк інвалідності до 01.12.2024 року, причина інвалідності – травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК №331255 серія 12 ААВ, згідно з якою він може працювати за фахом без додаткових навантажень (а.с.30-31).
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.09.2021 по 30.09.2021 року у зв`язку з діагнозами, пов`язаними з перенесеною закритою черепно-мозковою травмою струсом головного мозку (23.03.2005 р.) і проходив медичні обстеження (а.с.21-29).
Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження сплати грошових сум відповідачу ОСОБА_3 надані копії платіжних доручень від 30.09.2020 року на суму 1 500,00 грн., від 27.11.2020 року на суму 5 000,00 грн., від 01.01.2021 року на суму 502,51 грн., від 17.02.2021 року на суму 1 000,00 грн. з вказівкою призначення платежу – переказ власних коштів (а.с.38-41).
Також позивачем надано копію договору оренди квартири за адресою АДРЕСА_1 від 03.08.2021 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та надано копію платіжного доручення від 03.08.2021 року про сплату на картковий розрахунок ОСОБА_5 від ОСОБА_1 18000 грн.(а.с.42-44).
Крім того за період з 01.01.2021 року по 07.07.2022 року ОСОБА_1 перераховував кошти на відкриту ним на ім`я ОСОБА_4 в АТКБ «Приватбанк» картку ОСОБА_6 (а.с.96-103).
Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 21.03.2023 року позивачем ОСОБА_1 придбана земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва на території Слатинської селищної ради Дергачівського району на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2606 від 02.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Куксіним С.Ю. Крім того позивач має на праві власності з вересня 2006 року 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку розміром 2 га, яка здається ним в оренду на підставі договору від 31.12.2020 року , і земельну ділянку розміром 0,12 га (а.с.78-83).
Головним Управлінням ДПС у Харківській області на виконання ухвали суду надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків ДПС України про джерела та суми доходів ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 року по 30.06.2022 року, згідно з якими позивач протягом вказаного весь час отримував дохід в різному розмірі та з різних джерел (а.с.132-135)
Відповідно до довідок медичних установ вбачається, що з 2016 по 2020 рік ОСОБА_7 , 2011 р.н. перебувала на підтримуючій терапії та обліку в тубдиспансері, у зв`язку з туберкульозом легень. Крім того, ОСОБА_7 , 2011 р.н. має захворюванню органів зору, що підтверджується копіями відповідних медичних довідок (а.с.84-86).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.
Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.
Такі ж висновки викладені Верховним Судом, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 1 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.
Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, позивач посилається на ту обставину, що позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи, за станом свого здоров`я може працювати лише в спеціально створених умовах, однак, через відсутність такої роботи, він не працює. Інших доходів, крім пенсії, він не має.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що надані позивачем ОСОБА_1 докази не підтверджують наявність таких обставин, що мають істотне значення і можуть бути підставою для повного звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.
Як зазначає сам позивач про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів він був обізнаний та вказане рішення не оскаржував. Також не оскаржував він і розмір заборгованості, визначений державним виконавцем.
Також є вірним висновок суду про те, що відкриття картки «Юніор» на ім`я  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є підтвердженням отримання відповідачем аліментів на утримання дитини і сам позивач не вважає вказані суми аліментами.
Посилання позивача як на підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментіам на те, що з 2005 року стан здоровя позивача погіршувався, а дата видачі пенсійного посвідчення не є підтвердженням того, що саме в цей день виникла хвороба, судом не приймаються до уваги, оскільки захворювання виникло ще в 2005 році, тобто ще до народження дитини, і розвиток цієї хвороби призвів до необхідності лікування та отримання статусу інваліда, тоді як аліменти присуджено у 2018 р., заборгованість накопичувалась саме з 2018 р.
Колегія суддів вважає, що позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом, або звернутись до суду для вирішення спору щодо зменшення розміру аліментів.
Позивач не оспорив наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами, але в порядку, зокрема, ст. 197 СК України просить звільнити його від заборгованості. При цьому істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 197 СК України, позивачем не наведено.
Позивач не позбавлений права оскаржити розмір заборгованості або надати державному виконавцю документи про сплату аліментів для перерахунку вказаної заборгованості.
Також, колегія суддів враховує, факт набуття позивачем вартісного нерухомого майна з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Таким чином, наведені в позові обставини, не підтверджені відповідними доказами та не можуть слугувати підставами для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Доводи апеляційної скарги  не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права та надав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення виготовлений 27 грудня 2023 року.
Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       Ю.М. Мальований