ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/496/24 Справа № 210/1935/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Тимченко О.О.,
суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М., 

учасники справи:
позивач – Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/1935/23 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року, повний текст рішення складено 04 вересня 2023 року (суддя Чайкіна О.В.), ухвалене в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, - 

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2023 року представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачів за адресою:  АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але боржник не здійснював у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість.

Просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2015 року по 01 лютого 2023 року в розмірі 27 273,04 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 12.04.2017 року по 01.02.2023 року, яка становить 22 557,09 грн, а саме: - 16637,84 грн. - за послуги з централізованого опалення за період з 12.04.2017р. по 01.02.2023р. ; - 5621,04 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. - 298,21 грн. - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 р. по 01.02.2023 р. Позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 6 610,55 грн. за період 01.10.2015 по 01.04.2017 - залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 1109,83 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 1109,83 грн. 

Рішення суду мотивоване тим, позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою  АДРЕСА_1 ,  за якою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, останні належним чином не виконували своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КП ТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 12 квітня 2017 року по 12 квітня 2023 року яка становить 22557,09 грн., яка підлягає стягненню. Проте позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 6 610,55 грн. за період 01жовтян 2015 року по 01 квітня 2017 задоволенню не підлягають, враховуючи заяву відповідачів про сплив позовної давності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодився, вважає його необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати повністю. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання відповідачів про витребування доказів та залучення третьої особи. Також посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме справу недоцільно було розглядати у с прощенного позовного провадження та через складність та інші обставини повинна була розглядатися за правилами загального позовного провадження.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від КПТМ «Криворіжтепломережа», в інтересах якого діє Шаповалова М.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу. Разом з тим, колегія суддів не приймає зазначений відзив до уваги, оскільки він поданий з порушення процесуального строку для подання відзиву. Клопотання про поновлення строку позивачем не ставилось.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідки КПТМ «Криворіжтепломережа» та довідки за відомостями Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 14 квітня 2023 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з червня 2001 року, і по теперішній час за адресою:  АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с.5, 25, 26).

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами у справі, що житлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_1  перебуває у приватній власності, власником якого є ОСОБА_1  на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 (а.с.5).

Крім того, у судовому засіданні відповідачі зазначили, що квартира зареєстрована на відповідача ОСОБА_1 , однак квартира придбана під час шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки не визначені.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2015 року по 01.02.2023 року становить 27273,04 грн., з них: за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2015 р. по 04.11.2021р. в розмірі 21353,79 грн.; за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 5621,04 грн.; плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 298,21 грн (а.с.6-7).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою  АДРЕСА_1 ,  за якою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, останні належним чином не виконували своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КП ТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 12 квітня 2017 року по 12 квітня 2023 року яка становить 22557,09 грн., яка підлягає стягненню. Проте позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 6 610,55 грн. за період 01жовтян 2015 року по 01 квітня 2017 задоволенню не підлягають, враховуючи заяву відповідачів про сплив позовної давності.

Такий висновок суд є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства. 

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги »).

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно зі статтею 16 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 19 Закону України « Про теплопостачання », споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з пунктом 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).

Так, з матеріалів справи встановлено, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності, власником якого є ОСОБА_1 на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 (а.с.5).

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що квартира зареєстрована на відповідача ОСОБА_1 , однак квартира придбана під час шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки не визначені.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2015 року по 01.02.2023 року становить 27273,04 грн., з них: за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2015 р. по 04.11.2021р. в розмірі 21353,79 грн.; за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 5621,04 грн.; плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 298,21 грн (а.с.6-7).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що протягом дії опалювальних сезонів, позивач свої зобов`язання по наданню житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , виконував належним чином, однак відповідачі оплату за спожиті послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 27 273,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення про наявність заборгованості з вимогою її погасити, яке залишилось поза його увагою. 

Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи також відсутні.

Суд першої інстанції вірно вважав безпідставними посилання відповідачів на те, що вони реалізували своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено».

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15 зазначено, що «підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «Ізмаїлтеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання».

Доказів дотримання відповідачами встановленої процедури та акту міжвідомчої комісії про надання дозволу відключення матеріали справи не містять. 

Апеляційний суд погоджується з посиланнями суду першої інстанції на пункт 13 Постанови КМУ № 830 (із змінами та доповненнями), що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Також, суд першої інстанції при вирішені питання щодо спливу позовної давності вірно посилався на пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, та визначив, що заява відповідачів підлягає частковому задоволенню, а позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 6610,55 грн. за період 01.10.2015 по 01.04.2017 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції проігноровано клопотання відповідачів про витребування доказів та залучення третьої особи спростовуються матеріалами справи, адже містять ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року, якої вищевказані клопотання були розглянуті.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що через складність та інші обставини, справа повинна була розглядатися за правилами загального позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються такі справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин, 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. (частина 1 статті 274 ЦПК України).

Справа, яка переглядається, не відноситься до таких, які відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, тому, врахувавши вимоги частини третьої вказаної статті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій справі, апеляційні скарги не містять.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. 

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко 

Судді:                                                                        В.П.Зубакова

                                                                       Я.М.Бондар