УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1209/23 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/1209/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Коваленко В.П. в м.Коростені 

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ТОВ ФК "Кредит Капітал" звернулося до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1359707 від 10.04.2020 року в розмірі 22892,82 грн та судові витрати.
В обгрунтування позову зазначено, що 10.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1359707 в електронній формі на веб-сайті miloan.ua, відповідно до якого ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 7000,00 грн. строком на 15 днів з 10.04.2020. 16.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК "Кредит Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги № 52-МЛ. Відповідно до умов даного договору ТОВ ФК "Кредит Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1359707. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого сума заборгованості відповідача становить 22892,82 грн., з яких 6390,00 гривень залишок по тілу кредиту; 15102,82 гривень - залишок по відсоткам; 1400,00 - заборгованість за комісією. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1359707 від 10.04.2020 в сумі 10940 гривень та судові витрати в сумі 1282,70 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що представник відповідача заявляв клопотання про витребовування оригіналу електронного кредитного договору №1359707 від 10.04.2020, однак протокол створення КЕП в матеріалах справи відсутній, що свідчить про відсутність електронного підпису взагалі. Представник просив не брати до уваги розрахунок заборгованості, оскільки такі розрахунки є внутрішніми документами установ та не є належними доказами по справі. Судом було витребувано бухгалтерські документи законності переходу права вимоги до нового кредитора, однак в матеріалах справи такі відсутні, що свідчить про те, що суд не досліджував ці докази взагалі. Також відсутні докази сплати коштів нового кредитора первісному кредитору саме у зобов`язанні ОСОБА_1 . З договору відступлення права вимоги № 52-МЛ неможливо зрозуміти на яких умовах і які саме права були передані ТОВ ФК "Кредит Капітал". 
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.04.2020 між ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №1359707, згідно з умовами якого, відповідач отримала 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. (а.с.6-8).
Відповідно до Договору №52-МЛ від 16.11.2020 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», за кредитним договором №1359707 від 10.04.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», відбулося відступлення права вимоги. Сума (22892,82грн.) та розрахунок заборгованості за кредитним договором №1359707 від 10.04.2020 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» (а.с. 16-23).
Згідно претензії від 24.12.2020 року, з метою добровільного врегулювання позивачем зобов`язання, відповідачу було надіслано лист з претензією про стягнення 22892,82грн.(а.с.24).
Згідно п.1.2 кредитного договору, сума кредиту становить 7000 грн.
Згідно п.1.3 кредитного договору, кредит надається строком на 15 днів з 10.04.2020 року.
Згідно п.1.4 кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25.04.2020 року.
Згідно п.1.6 кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом, становить 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з п. 9.1 кредитного договору сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства.
Як вбачається із довідки про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 , з якою укладено кредитний договір №1359707 від 10.04.2020, ідентифікований ТОВ «МІОЛАН» згідно РНОКПП: НОМЕР_2 ). Акцепт договору позичальником (підписання аналоговим підписом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) – N46105, час відправлення ідентифікатора 10.04.2020 року 14:03, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор НОМЕР_3 (а.с.12).
Відповідно до платіжного доручення №17895532 10.04.2020 ТОВ «МІОЛАН» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 7000 грн (а.с.13).
Позивач вказує, що взятих на себе зобов`язань відповідач ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 22892,82 грн, що складається з 6390,00 грн. залишку за тілом кредиту, 15102,82 грн - залишку за відсотками, 1400,00 грн. – заборгованості по комісії (а.с.22).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вважав обгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 6390,00 грн. тіла кредиту, 3150,00 грн. - відсотків, 1400,00 грн. - комісії, а разом 10940,00 грн.Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків, суд вказав, що позивачем проігноровано правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, 10.04.2020 року ОСОБА_1 в електронній формі через IP адрес НОМЕР_4 о 16:38 год заповнено Анкету-заяву на кредит № 1359707 від 10.04.2020 року, яка містить інформацію про позичальника, а також суму кредиту: 7000 грн, строк та відомості про сукупну вартість кредиту. В анкеті-заяві також зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви 1359707 (а.с. 10).
Після погодження - 10.04.2020 року умов кредитування по заявці 1359707, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1359707 в електронній формі (а.с. 6-9).
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Розділом 6 вказаного кредитного договору сторони узгодили порядок його укладення. Зокрема, передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. В пункті 6.2. вказано, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_5 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом установлено, що оспорюваний кредитний договір укладений між сторонами на підставі оформлення та подання ОСОБА_1 до ТОВ «МІЛОАН» відповідної анкети-заяви на кредит № 1359707 від 10.04.2020 (а.с.10), підписання нею одноразовим ідентифікатором (N46105) та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір та перерахування на її картковий рахунок суми кредиту, а тому доводи представника відповідача про те, що договір не укладений, бо відсутній оригінал електронного договору та КЕП, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спірний договір укладено з використанням нею електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що факт підписання кредитного договору № 1359707 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (N46105) ОСОБА_1 є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було.
Згідно вказаного договору, графіку розрахунку, який є додатком № 1, кредит у сумі 7000,00 грн було надано ОСОБА_1 на 15 днів, до 25 квітня 2020 року, зі сплатою комісії за надання кредиту 1400 грн та процентів за користування кредитом 3150 грн. Загальна вартість кредиту 11550 грн (а.с. 9).
16 листопада 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 52-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором №1359707 від 10.04.2020, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про недоведеність переходу права вимоги за договором №1359707 від 10.04.2020, є помилковими, так як позивачем надано належні та допустимі докази відступлення прави вимоги, а саме: Договір відступлення права вимоги №52-МЛ, реєстр боржників, платіжне доручення № 20165 від 16.11.2020 року на суму 1364797,32 грн (плата лоту за договором факторингу) (а.с. 93-102).
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі вказаного договору факторингу набув прав грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору від 10 квітня 2020 року № 1359707.
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується змістом кредитного договору № 1359707, що кредит ОСОБА_1 надавався у сумі 7000 грн на умовах сплати комісії за надання кредиту у сумі 1400 грн та процентів за користування кредитом 3150 грн. Оскільки ОСОБА_1 частково погасила заборгованість за тілом кредиту, вимоги позивача в частині стягнення 6390 грн тіла кредиту, 3150 грн - відсотків, 1400 грн - комісії, а разом 10940,00 грн є обгрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги не спростовуються протилежного, оскільки у пункті 10 спірного договору зазначені персональні дані ОСОБА_1 (адреса місця фактичного проживання та місця реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, засоби зв`язку), які могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: