ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року	Львів	Справа № 465/5423/20 пров. № А/857/24460/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Мікули О.І., Курильця А.Р., 
за участю секретаря судового засідання                    Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року (головуючий суддя Дзеньдзюра С.М., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мурина Романа Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Мурина Романа Ігоровича в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 23 квітня 2023 року серія ЕАС №6877892, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП – закрити у звґязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено. 
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ№2955853 від 10.08.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасовано.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його безпідставним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без проведення повного, всебічного з`ясування обставин справи, без належного дослідження доказів в справі, тому просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В апеляційній скарзі зазначає, що судом не досліджено, що позовна заява про скасування постанови винесеної на громадянку ОСОБА_2 , подана до суду та підписана громадянкою ОСОБА_1 - особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності у вказаній справі, оскільки позивач, тобто громадянка ОСОБА_1 , не є законним представником громадянки ОСОБА_2 , та не є особою, яку згідно оскаржуваної Постанови притягнули до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу на тривалий розгляд справи.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАМ №2955853 від 10.08.2020, винесеною інспектором 4 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Мурином Романом Ігоровичем за ч.1 ст.122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
У постанові зазначено, що 10.08.2020 о 11:15 год. в м.Львів по вул. Стрийська,165а ОСОБА_2 керуючи автомобілем Лексус NX 200Т д.н. НОМЕР_1 рухалась зі швидкістю 87 км/год. в населеному пункті при дозволених 50 км/год. чим порушила п.12.4 Правил дорожнього руху (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором 4 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Мурином Романом Ігоровичем при винесенні постанови серії ЕАМ №2955853 від 10.08.2020 відносно ОСОБА_2 не було дотримано вимог ч.2 ст.283 КУпАП. Зокрема з матеріалів справи (а.с.36) вбачається, що ОСОБА_2 після одруження 28.04.2012 року змінила прізвище на ОСОБА_1 . Таким чином інспектором поліції не з`ясовано та не вірно вказано прізвище особи яка, на його думку, вчинила адміністративне правопорушення.
Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань.  
Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як передбачено ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Щодо доводів позивача, що поліцейським не встановлено особу, щодо якої проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки згідно паспорта громадянина України вона є ОСОБА_1 , а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 , то такі є безпідставними з огляду на наступне.
Як передбачено підпунктом «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Вимогами статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Як встановлено апеляційним судом з оскаржуваної постанови, автомобіль Лексус NX 200Т реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 (а.с. 5).
Позивачем надано суду першої інстанції копію свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , згідно даних якого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 28 квітня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис №458, прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 (а.с. 36).
Разом з тим, 10.08.2020 о 11:15 год. в АДРЕСА_1 саме позивач з документами на дівоче прізвище – ОСОБА_6 керувала зазначеним транспортним засобом, оскільки в оскаржуваній постанові чітко зазначені особисті дані позивача, такі як: дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_2 ; серія та номер посвідчення водія: НОМЕР_4 . Вказані дані співпадають з доданою до позовної заяви копією паспорта громадянина України та свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 (а.с. 5, 8, 36).
Колегія суддів зазначає, що особисті дані позивача відсутні в загальному доступі та могли бути здобуті лише після пред`явлення працівнику поліції документів, що посвідчують її особу.
Отже, безпідставними є покликання позивача на те, що її особу не було встановлено та вказаного правопорушення вона не вчиняла.
Крім того, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи додано копію фото з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000584, якою зафіксовано подію, яка описана в постанові про адміністративне правопорушення, та яка в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що із наявних у матеріалах справи фото правопорушення, підтверджується факт вчинення ОСОБА_7 порушення вимог ПДР України (а.с. 31, 39, 85, 92). Дані фото містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Покликання позивача на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки остання керувала автомобілем та перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годин.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови є помилковим і необґрунтованим.  
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справ, а у задоволенні позову – відмовити.
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити, рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року по справі № 465/5423/20 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 О.І. Мікула
                                                                                          А.Р. Курилець