П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/27701/23 
Головуючий у 1-й інстанції:   Романченко Є.Ю.  
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
 08 лютого 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та доплати грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону уКраїни від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2016, 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової допомоги та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №240/5246/22;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 240/5246/22.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить останню скасувати та прийняти судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт, окрім іншого, зазначає, що лише після відкриття провадження у справі і дослідження усіх поданих сторонами доказів, свобода у поданні яких є складовою принципу змагальності сторін, суд з`ясовує чи підтверджується позиція позивача належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами що передбачено статтями 73, 74, 75, 76 КАС України. Окрім цього, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, можуть бути долучені і на пізнішій стадії процесу, а не лише на стадії вирішення питання відкриття провадження в справі. Також зазначає, що чинним законодавством України передбачено подання саме наявних у позивача доказів. Ненадання позивачем доказів, які ним не може бути подано з об`єктивних причин не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху чи поверненні позову. При цьому, у разі невиконання відповідачем свого обов`язку передбаченого вимогами частини 2 статті 77 КАС України, суд першої інстанції не позбавлений можливості витребувати необхідні для розгляду справи докази за власною ініціативою й після відкриття провадження у справі. Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не відкриваючи провадження у справі фактично позбавив відповідача виконати свій обов`язок передбачений частиною другою статті 77 КАС України та надати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 312 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач недоліки позовної заяви, що визначені ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023, не усунув.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із п.п. 4, 5, 8, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються:
- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду з метою захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, шляхом подання адміністративного позову, сформованого з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу. Недотримання вказаної вимоги має наслідком залишення судом адміністративного позову без руху. В свою чергу, не усунення недоліків адміністративного позову, визначених ухвалою про залишення адміністративного позову без руху, має наслідком прийняття судом ухвали про повернення адміністративного позову.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для повернення адміністративного позову були висновки суду першої інстанції щодо неусунення позивачем недоліків позовної заяви, що визначені ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023.
Так, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, шляхом надіслання до суду копії звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою щодо перерахунку та доплати грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення разом із відповіддю відповідача на таке звернення по 2 примірники кожного документа.
В наведеній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що зі змісту даного позову та доданих до нього документів неможливо встановити чи звертався позивач до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою щодо перерахунку та доплати грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Також відсутні посилання на будь - яку відповідь відповідача за результатами такого звернення. Відсутність вказаних обставин та матеріалів позбавляє суд пересвідчить у наявності між позивачем та відповідачем публічно - правового спору, який належить розглядати за правилами, визначеними КАС України; з`ясувати через які саме протиправні, на думку позивача, дії відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
05.10.2023  на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2023 позивачем подано до суду клопотання, в якому в прохальній частині просив врахувати пояснення та прийняти пощовну заяву до рощгляду, а також надати можливість стороні відповідача виконати свій обовязок передбачений частиною другою статті 77 КАС України.  Також просив у разі необхідності додаткових відомостей щодо розрахунку грошового забезпечення відповідачем, такі відомості витребувати у відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Однак, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 адміністративний позов було повернуто позивачу.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.
Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, в оскаржуваній ухвалі відзначив, що позивачем не усунуто недоліки позовної зави, оскільки суд позбавлений пересвідчить у наявності між позивачем та відповідачем публічно - правового спору, який належить розглядати за правилами, визначеними КАС України; з`ясувати через які саме протиправні, на думку позивача, дії відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів зазначає, що на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам та заявленим вимогам, з`ясувати достатність доказів для вирішення справи, їх належність та допустимість, а тому повернення позовної заяви з підстав ненадання тих чи інших доказів або незрозумілості суті спірних відносин, не можна визнати доцільним.
Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів не піддає сумніву те, що певні підстави для усунення недоліків позовної заяви існували. Проте, приймаючи до уваги формальні вимоги до позовної заяви, передбачені КАС України, та спосіб, у який вони були застосовані у цій справі, колегія суддів вважає, що повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
На переконання суду апеляційної інстанції, надати оцінку повноті обгрунтування заявлених позивачем вимог суд першої інстанції повинен був в ході розгляду справи, шляхом встановлення всіх дійсних обставин справи та в призмі тих доказів, які на думку позивача є достатніми для вирішення справи. До того ж, суд першої інстанції не був позбавлений можливості витребувати додаткові докази вже в ході розгляду справи, якщо виникне така необхідність.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засідання, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 КАС України, зокрема, щодо остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
Колегія суддів зауважує, що стаття 245 КАС України визначає саме повноваження суду при вирішенні справи. Визначені вказаною нормою способи захисту порушених прав можуть застосовуватись судом з урахуванням обставин справи, і такі способи не є вичерпними, оскільки ця норма передбачає можливість суду обрати і інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання судом першої інстанції необхідних умов, за яких позов підлягає поверненню.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Отже, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.
Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції від 15 листопада 2023 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року  скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.